Varga Ottó - Fegyver a vézna kezekben

#

Napszakforgás

Kétarcú, csalfa
leány a hajnal.
Dús szőke hajjal
cirógat, ébreszt,
s mikor sóvárgón
ránézek, orvul
nappalra fordul.

Kétarcú, csalfa
leány a nappal.
Színes kalappal
köszönt, s én kérem
legyen hű társam,
de színét vesztve
átfordul estre.

Hűséges tündér
a holdas este:
fényszőtte teste
nem hull az éjbe,
míg tiszta fényű
csillagszemével
el nem vezérel
egy szebb világba.

*

< ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL >

VISSZA A TARTALOMJEGYZÉKHEZ

(c) Varga Ottó, 2005