CÍMLAP | FORRÁSOK | RÖVIDÍTÉSEK

FALU TAMÁS [1910-ig Balassa Lajos, Markbreit]

(Kiskunfélegyháza, 1881. nov. 10.-Ócsa, 1977. júl. 13.): író, költő.

A Munka Érdemrend ezüst fokozata 1967, arany fokozata 1971; Ócsa Díszpolgára 1971.

M.: Költemények [Balassa Lajos néven], 1900; Hajnali mise [Balassa Lajos néven], r., 1905; Majális, elb., 1913; Óperencia, v., 1914; Padok zenéje, v., 1915; Csipke, v., 1917; Küszöb, r., 1920; A lélek mindenütt kihajt, v., 1924; Kicsinyesek, r., Berlin, 1926; Nyolcvanas évek, r., 1927; Évek illata, v., 1929; Jánoska, r., 1929; A halottak is élnek, r., 1931; Öregek, r., 1932; A délutánból este lesz, v., 1935; Tiszta víz, r., 1938; Három novella a gyorsírásról, 1940; Kikötő, v., 1941; Járásbíróék, r., 1941; Térzene, v., 1948; Téli kikötő, v., 1967; Vidéki állomások, összegyűjtött v. [szerk., utószó Csanádi Imre], 1974; Válogatott versek [vál. Pál Imréné], Ócsa, 1991.

[ÚMIL,KMIK,MÉL3,CSMIL,MNBCD]