Tippek vízitúrázóknak
Umann Kornél
Budapest, 1998

Sebestyén Éva néni emlékének

Tartalom

Technikai információ
Indítás
Definíciók
Ajánlott irodalom
Hol jártam
Milyen csónakot válasszunk
Víziközlekedés
Létszám
Tapasztalat
Úszni tudás
Fegyelem
Figyelem
Kormányzás
Jobb-bal
Fel-le
Be-ki
Elindulás, kikötés
Elsőbbség, kitérés
Előzés
Találkozás hajóval
Hullámok
Átkelés
Limány
A hajózóút
Stégek, gátak, egyéb akadályok
Éjjel
Setup
Fürdőzés
Vízirendőrök
Felkészülés az útra
A legénység
Fizikai korlátok
Csomagolás

A felszerelés összegyűjtése, pakolás
Leltár
Kaja
Táborozás
A táborhely kiválasztása
Sátor
Ne szemetelj
Tűzrakás
Főzés, étkezés
Egészség
Tisztaság
Egészségügyi felszerelés
Elsősegélynyújtás, mentés
Szúnyogok, kullancsok, böglyök, horgászok (én ugyan nem)
Vizeink tisztasága
További tippek
Dokumentáció
Csónakszállítás
Külföldi túra, határvíz
Zsilipelés
Katamarán készítése két kenuból
Szívünknek kedves útitársak
Közbiztonság
Más kárán tanul az okos
Kiegészítés a kilométer mutatókhoz: táborhelyek és egyebek
Duna
Tisza
Bodrog
Vág
Inn
{}, avagy amiről szívesen olvasnánk

Technikai információ
1.	Ez a szellemi termék szabadon terjeszthető (és terjesztendő) az alábbi megkötésekkel:
	A továbbadandó anyagnak tartalmaznia kell a szerkesztő nevét és címét. A nem a szerkesztőtől származó módosításokat, törléseket, kiegészítéseket a továbbadandó anyagban jelölni kell, és fel kell tüntetni a lektor nevét és címét. (A párhuzamos fejlesztéseket elkerülendő a lektor a módosításokat a szerkesztőnek küldje el. Saját használatra az anyag természetesen tetszés szerint átalakítható.)
	A terjesztésért a terjesztő nem kérhet pénzt, az anyag nem használható fel és nem idézhető pénzért terjesztett kiadványban a szerkesztő hozzájárulása nélkül.
	Az esetleges téves információk felhasználásából eredő anyagi kárért, személyi sérülésért vagy bármilyen más, a felhasználót ért hátrányért a szerkesztő és a lektorok semmilyen jogi felelősséget nem vállalnak, de erkölcsi felelősségük tudatában törekszenek arra, hogy az itt közölt adatok megfeleljenek a valóságnak.
2.	A leírásban szereplő profitorientált szervezetek nem támogatják a szerkesztőt 
	vagy a lektorokat; e cégek propagálásához anyagi érdekünk nem fűződik.
3.	A legfrissebb változat hozzáférhető a http://umann.net.hu/vizitura/ címen.
4.		Eddigi lektorok:
	Pfening András mobilproletár, kormányos <apfening@td.pgsm.hu> (=*Puding*)
	Umann Tamás oszt.vez.vill.mérn., a Magyar Evezős Szövetség Túrabizottságának tagja, a MALÉV SC Evezős Szakosztályának vezetője <matias@lri.hu> (=*Apu*)
	Balkányi Gyöngyi irodavezető, betanított gépház <gyongyi@umann.net.hu> (=*Gyöngyi*)
	dr. Pusztai Anikó mentő- és háziorvos, a háziporatka-allergia specialistája, túrakrónikás (=*Ancsa*)
	Istenes Zoltán álcázott, félállású BME-MMT-s doktorandusz <istenes@irin.univ‑nantes.fr> (=*Godly*)
	Németh Krisztián 1. (egy.) hallg., szakgépház <s5146nem@sun10.vsz.bme.hu> (=*Krisztián*)
	Magosányi Árpád <mag@almos.vein.hu> (=*Dinnyés*)
	Marosi Gyula szupervigyor, nyelvi lektor <marosi@bme-tel.ttt.bme.hu> (=*Ulti*)
	Hegedűs Zsolt idegenbe szakadt méregkeverő, a HIX koszorús házinovellistája <zsolt@tele.su.se> (=*Zita néni*)
	Wolfner György doktorandusz, velíkij szimulátor <wolfner@hit.bme.hu> (=*Gyuri*)
	Dömötör Ákos doktorandusz, víziőrült (=*Döme*) <dome@impulzus.sch.bme.hu>
	Demeter Ákos gondolattulajdonos, nemadöme (=*Madárvédő Golyókapkodó*) <fleinerb@mmt.caesar.elte.hu>
	Umann Gábor matematikus, intelligens szoftverfejlesztő <umann@iqsoft.hu> (=*Bátyó*)
	Medvey András Bodrog-ártér- és gyermekvízitúráztatás-szakértő (=*Medvey*) <medveya@mail.datanet.hu>
	Koronczi Endre grafikusművész, aki a fényképeket retusálta <koronczi@hungary.com>
	Kaleha Zsolt értékes hozzászóló <kazs91m@ktkstud.jpte.hu> (=*Zsolt*) 
	Szabó Zoltán, a Magyar Természetbarát Szövetség honlapjának webmestere <szabo@fsz.bme.hu> (=*Zoltán*) 
	Zomba-kerti Berci welsh terrier (=*Félix*) 
	Andrássy Gábor benzinfőző-virtuóz  <anga@freemail.c3.hu> (=*Gábor*)
5.		A legutóbbi módosítások (1998. augusztus 6.-ig):
	Maros: román-magyar határvíz (1998. augusztus 2.)
	Vizeink tisztasága (1998. július 31.)
	Benzinfőző (1998. július 31.)
	Vízhatlan vízitúrazsák, térkép-tippek (1998. július 30.)
	Az összes magyar (Nagy-)Duna-menti település listájával egészült ki a fkm mutató. (1998. július 20.)

Üdv
a szerkesztő [Umann Kornél szájberkocaevezős <vizitura@umann.net.hu> (=*Kornél*)]
Indítás
Évről évre egyre többen szállnak vízre. Jónéhány ismerősöm keresett már meg ezügyben ilyen-olyan tanácsért. Nekik szánom evezős tapasztalataim összefoglalóját.
Mindjárt az elején szeretném leszögezni, hogy tisztában vagyok vele: nem én f..... (fújom) a passzátszelet. Minden mondat elé képzeld oda azt, hogy “szerintem”. Kérlek, ha hibát vagy kiegészítésre szoruló információt találsz, szólj, mint ahogy én is kritikával illetem a felhasznált műveket. Ha file-ként jutsz hozzá, írd bele {kapcsos zárójelek közé, hogy könnyen megtaláljam}, a dátum és a név (cím) megjelölésével. A {} azt jelzi, hogy szívesen látnék valamit a kapcsok között.
Igyekeztem mindent leírni, amit a témáról tudok, de ha egy kérdésedre nem kapsz választ itt, keress meg engem.
Nem akarok kiabálni, ezért mellőzöm a nagybetűs kiemeléseket és a felkiáltójeleket. Ki-ki döntse el, mit tart fontosnak.
Definíciók
Jelölések, rövidítések
fkm	folyamkilométer
?	nem esküdnék meg rá (...)
??	fene tuggya
JP	jobb part
BP	bal part
1. evezős	keelboatban a kormányostól távolabbi, azaz a csónak orrához közelebbi evezős
Kx	x nehézséggel emelhető ki a csónak, 
TID	a Nemzetközi Dunatúra táborhelye (volt, van, vagy lesz), nem ismerem (*DKV*)
FIZ	fizetőkemping (esetleg egy főre jutó szállásköltség), nem ismerem
CAMP	a kilométer mutatók által ajánlott táborhely, nem ismerem, lehet, hogy FIZ (*DKV*)
VAD	garantáltan (?) vadkemping
ÖKV	Osztrák turistaszervezetek (táborhelye), nem ismerem, valószínűleg FIZ (*DKV*)
BOLHA	A Vízibolha-túrák táborhelye, nem ismerem
NT	Nem táborhely, hanem...
VF	erősen vízállásfüggő lehet (ezt szinte mindenhova oda lehetne írni)
Pxx	19xx-ben kipróbáltuk, túléltük. Kisebb-nagyobb nehézségek árán lehet találni legalább 2, általában füves sátorhelyet.
Pxxxx	hasonló, mint Pxx, de hátha 1999 után is fogunk még vízitúrázni...
Vx	x-nyire baj, ha (csomagolása kívül, azaz hamarosan belül is) vizes (vízben ázik) 
x	x, ksz, ks, gsz, gs
q	q, ku
j	j, ly
{ggy	ggy, dj (*Ulti*)}
Alapfogalmak
csónak	amiben evezünk, tehát pl. keelboat, kajak, kenu, katamarán. (Ezután elvileg egy stb. áll, de én csak a felsoroltakkal foglalkozom e helyt.) A leírásban a csónak mindig evezőscsónakot jelent.
keel,
kielboot,
kílbót	keelboat
motorcsónak	6,2 méternél rövidebb vagy 4 kW-nál kisebb teljesítményű motoros vízijármű. (*KRESZ*)
hajó	személy- vagy teherszállító, a motorcsónaknál nagyobb motoros vízijármű, más néven dagadaga (tudod, az a ronda nagy dög, amitől a csónakban ülők idegesek, majd vizesek lesznek)
(Ezek tisztázására azért volt szükség, mert szokás néha pl. a keelboatokat is hajónak nevezni, és hivatalosan a motorcsónak is csónaknak számít, én ezt a kavarodást igyexem elkerülni. A lektoroknak ez nem mindig sikerül, sőt, a Kerényi-Perjés duó szerint  csónaknak csak a ladikot hívják - lelkük rajta.)
kint, kifelé	a parton (part mellett), a part felé
bent, befelé	a vízen, a víz közepe felé
(Mnemotechnika: kint vagyunk a vízből, és nem kint vagyunk a nyílt vízen, hanem benne vagyunk nyakig.)
felfelé	folyásiránnyal szemben haladva
lefelé	folyásiránnyal egyező irányban haladva
jobb/bal part	lefelé haladáskor értendő, tehát Buda a Duna jobb, Pest a bal partján van.

Ajánlott irodalom
Amit itt összehordok, az távolról sem teljes, ezért nem árt, ha beszerzed ezeket is {}:
Könyvek
Alapismeretek
	Vízi KRESZ (Hajózási Szabályzat). {} (=*KRESZ*) Teljes szövege és ábraanyaga a Közlekedési Főfelügyelet nyomtatványboltjában, Budapest VIII., Baross utca 76. sz. alatt kapható.
	Bokody-Hábl-Susoczky: Vízitúrázás. Sport, Budapest, 1977
	Dr. Holló Dénes: Vízitúrázó ABC. Sport, Budapest, 1977 (=*ABC*)
	{Marsdeb-Maffet-Scott: Az elsősegély kézikönyve. SubRosa, Budapest, 1993 (=*Vöröskereszt*) (*Ancsa*)}
	{Németh Imre - Némethné Katona Judit: Zöld kalandra fel! Havasi Rózsa Kft., ISBN: 963 04 49315. (=*Zöld kaland*) (*Zoltán*)}
Kilométer mutatók
	Bokody József: Magyarország vízitúra útvonalai (Kilométer mutató). Sport, Budapest, 1985 (részletes irodalomjegyzékkel) (=*Baedeker*)
	DKV-Auslandsführer: Donau. DKV Wirtschafts- und Verlags GmbH, 1985 (=*DKV*)
	DKV-Gewässerführer für Ostdeutschland. DKV Wirtschafts- und Verlags GmbH, 1994
[Ha e könyvek szerzőivel meg lehet beszélni, és valaki elég lelkes, benyelhetné ezeket az anyagokat is ide. Szerintem azonban nem ez az elsődleges feladat, hiszen az ott leírtak hozzáférhetőek. Ezt a anyagot inkább új, illetve más információval kellene bővíteni. Bokody Józsi bácsitól egyébként szóbeli engedélyem van könyvének Internetre vitelére, de mindenképpen vele kellene konzultálni, mert ő garantáltan a legfrissebb verzióval rendelkezik.]
Útleírások
	Jules Verne: A dunai hajós. Móra Ferenc Könyvkiadó, Budapest, 1975
	Dzserom K. Dzserom: Troje v odnoj lodke. Izdatyelsztvo Vüszsaja Skola, Moszkva, 1976 (=*3+1*)
	{Claudio Magris: Duna (*Puding*)}
	Pusztai Anikó: Ulm-Budapest Duna-túra. Umann Kornél, Budapest, 1991 (=*Ulm-Bp*)
	Bedő István: Kalóz a Dunán (“Világjárók” 122). Gondolat, Budapest, 1978 (=*Kalóz*)
Térképek
Vízisport-térképek
	A Duna vízisport-térképei (Budapest-Dunaújváros, {}). Kartográfia, Budapest
	Vodácka a rybárska mapa Dunaja. 1875 fkm (Pozsony) - 1799 fkm (Nagybajcs). Tartalmaz magyar nyelvű jelmagyarázatot és szlovák nyelvű kilométer mutatót. Slovenská Kartografia (valószínűleg), 1991 előtt. (=*Dunaj*)
	A Tisza vízisport-térképei. {} Kartográfia, Budapest
	stb. {Hát a Balaton? (*Puding*)}
Egyéb térképek
A nem kifejezetten vízisport-térképeken érdemes a fkm-eket bejelölni a kilométer mutatók alapján.
	A Gerecse hegység turistatérképe. 1755 fkm (Dunaalmás) - 1724 fkm (Tát). Kartográfia, Budapest
	A Pilis hegység turistatérképe. 1725 fkm (Tát) - 1657 fkm (Budapest észak). Kartográfia, Budapest
	Donau-Radweg 1. 2784 fkm (Donaueschingen) - 2226 fkm (Passau). Verlag Roland Esterbauer (Hartlgasse 41, A-1200 Wien), 1994. ISBN 3‑900869‑23‑5. 1:100000 arányú részletes térkép és útikönyv. 25 DEM, de nekünk Passauban 1996-ban 15 DEM-ért adták (látszott rajtunk, hogy magyarok vagyunk.) A másik két rész nekem nincs meg, de hasonlóak lehetnek:
	Donau-Radweg 2. 2226 fkm (Passau) - 1936 fkm (Bécs). Verlag Roland Esterbauer, 1994. ISBN 3‑900869‑13‑8
	Donau-Radweg 3. 1936 fkm (Bécs) - 1640 fkm (Budapest). Verlag Roland Esterbauer, 1994. ISBN 3‑900869‑15‑4
	stb. {pl. a Vízügy térképei az adott vizenyőről, esetleg katonai térképek. (*Döme*)} 
Csak úgy indulj neki ismeretlen víznek, hogy van nálad kilométer mutató és/vagy térkép. Mivel ezek használat közben ronggyá áz(ná)nak, érdemes lemásolni őket, és a másolatot elvinni. 
“Nagyon jól használható térkép szerezhető, ha becserkészi az ember a VITUKI-t, és rá tudja beszélni az illetékest, hogy a vízügyi munkatérképek megfelelő részeit fénymásolás útján sokszorosítsa. Szabályosabb, de költségesebb eljárás megvásárolni a nyílttá tett katonai alaptérkép megfelelő szelvényeit (Ábel Térképészeti Kft., 1155 Budapest, Kolozsvári u. 13. Telefon: 419-7480). A Duna vagy a Tisza esetében bármilyen térkép vagy leírás megfelelően használható, a folyamkilométer-táblák segítségével bármikor tisztázhatjuk helyzetünket. Nagyon fontos, hogy indulás előtt valamelyik fénymásoló nagyüzemben a térképlapokat hegesztessük be fóliába, különben az első napon használhatatlanná válnak.” (*VTT*)
Próbálj minél frissebb kiadvány szerezni, mert a folyóvizek - a vizesblokk (also known as vízügyi lobby) jóvoltából - gyorsan változnak.
Hol jártam
Talán így egy kicsit hitelesebbnek tűnik az egész...
Hétvégenként gyakran evezgetek a Római-parttól felfelé 5-10-20 km-t. Évente néhányszor megkerülöm a Szentendrei-szigetet. Ezen kívül az alábbi hosszabb túrákon vettem részt:

1982	Tisza	keelboat	sokan	170 km	Szolnok-Szeged	
1986	Duna	keelboat	8	140 km	Csepel-szigetkerülés	
1987	Bodrog+Tisza	keelboat	27	240 km	Sárospatak-Tokaj-Szolnok	
1987	Duna	kajak	2	130 km	Gönyü-Budapest	
1988	Duna	kenu	2	180 km	Cikolasziget-Budapest	
1988	Duna	keelboat	12?	140 km	Csepel-szigetkerülés	
1990	Duna	kenu	8-1	175 km	Budapest-Baja	
1990	Duna	katamarán kenu	4	930 km	Ulm-Budapest	
1991	Duna	katamarán kenu	3+1	930 km	Ulm-Budapest (*Ulm-Bp*)	
1992	Tisza	kenu	2	200 km	Tiszabecs-Tokaj	
1996	Tisza	kenu	2	40 km	Tiszabecs-Kisar	
1996	Duna	bringa	2	1000 km	Bécs-Donaueschingen	
1997	Elba	kenu	2	600 km	Schmilka-Geesthacht 	

Ezek közül a Szolnok-Szeged túrát a Magyar Evezős Szövetség Túrabizottsága, a többit szerénységem szervezte.
A Bécs-Dunaforrás túra nem vízibiciklivel történt, hanem a part meni bicikliúton :-)
Milyen csónakot válasszunk
Van, aki a kenura esküszik, mások szerelmesek a keelbe. Megpróbálok néhány objektív szempontot felsorolni a megfelelő vízijármű kiválasztásához.
A csónak férőhelyeit csak rövid túrán tudjuk maximálisan kihasználni. Az én négyszemélyes kenum például egy komolyabb Tisza-túrára teljes menetfelszereléssel két ember számára kényelmes. Keelboatban pedig a potyautasnak igencsak össze kell magát húznia, hogy elférjen a cucc. {Szerintem az ideális felállás, ha párok mennek egy háromszemélyes kenuval. (Leendő házaspároknak ajánlott még esküvő előtt elmenni egy ilyen túrára. Hátha megspórolnak egy csomó pénzt!) (*Zsolt*)}
A csónaxállításról majd még később szólok.
A csónak anyaga
Fa
Általában a keelboatok készülnek fából, régebben a kajakok, ritkán kenuk. Előnye, hogy szebb, mint a műanyag, és gyakran könnyebb is. Hátránya, hogy sokkal sérülékenyebb, és nehezebben is javítható a sérülése. Egy lelkiismeretes tulajdonos minden évben lecsiszolja és lelakkozza a facsónakját (belül lehet ritkábban).
Műanyag
Ez a pont az előző alapján nagyjából kitalálható, de azért a Te kedvedért leírom. A kajakok és a kenuk manapság szinte kivétel nélkül üvegszálas műanyagból készülnek; létezik műanyag keel is, de az nagyon illúzióromboló annak, aki mexokta a hagyományos keelboat nyekergését, illatát, és főleg súlyát. Nem akarok a csónakválasztás fortélyaiba belemenni, röviden csak annyit, hogy a nehéz műanyag csónak nem véletlenül nehéz: valószínűleg sokkal strapabíróbb, például vastagabb az alja, masszívabb az oldala, tehát komolyabb túrára nyerőbb. (Az üvexálas műanyag nehezebb a fánál, sőt, a víznél is.)
Vászon, gumi
Az összerakható, favázas vászonkajakkal vagy a felfújható gumicsónakkal megoldódnak szállítási és tárolási gondjaink. Ezért cserébe viszont sokkal jobban kell vigyázni rájuk, mint akár egy fából készültre, mert nagyon sérülékenyek. A gumicsónak (gumikajak) pedig nagyon lassú is, szerintem túrázásra nem használható.
A csónak típusa
Többnapos túrára lehetőleg azonos típusú csónakokkal menjünk, mivel a különbözőeknek eltérő a haladási sebességük. 
Keelboat
Az itt tárgyalandó csónakok közül a leggyorsabb (a vízhez képest kb. 8 km/h ?), elég stabil járgány. Keelben evezni megtanulni nem ötperces feladat. Kényes jószág, nem csak azért, mert (általában) fából van, hanem mert forgó alkatrészek vannak benne, továbbá hosszú és nehéz. Olyan túrákra alkalmas, ahol nyugodt a víz, legalább 12 m széles hely van evezni, és a kikötés lankás kavicsos vagy homokos parton, vagy (keelboatok számára készült, azaz alacsony) stégnél történik. Szállítása nehézkes, csak speciális trélerrel oldható meg.
Kajak, kenu
Túra változatuk (tehát amelyikben elfér a cucc) lassabb, mint a keel (kb. 6 km/h ?). Be lehet velük borulni, olyankor is, amikor éppen nem szeretnéd. Kezelésüket viszonylag könnyű megtanulni, csak a kenu kormányzása igényel szakértelmet. Viszonylag szabadon nyúzhatók, gyilkolhatók (a műanyagból készültek). Szinte bárhol el lehet férni és ki lehet kötni velük.
A kajak a skizofrén szimmetriamániásoknak való, akik jól tűrik, hogy minden húzáskor pár csepp víz csurog rájuk. (Egy apróság a sokezer nem részletezett közül: a kormánylapát - jó, ha van - lehetőleg ne a csónak alján, hanem a legvégén legyen, és fel tudjon billenni kis vízben.)
A kenuban száraz marad az ember (feltéve, hogy a mögötted ülők visszahúzáskor nem felejtik a vízben az evezőjüket, az előtted ülő pedig nem lapátolja az öledbe a folyót/tavat, no és persze nem esik az eső), viszont meg kell tanulni úgy evezni, hogy egyenletesen mindkét oldali izmokat terheljük.
{Kajakba és kenuba nagyon klasszul be lehet szerelni egy “szoknyát” avagy “kötényt”, amit a csónakhoz, és a derékra kötve megakadályozható, hogy beessen az eső. Ha a felfordulás veszélye fennáll (azaz mindig) és a legénység még nem 100%-osan biztos a bukófordulóban (víz alatt átfordulni, és visszaállni rendes helyzetbe), akkor érdemes odafigyelni, hogy mennyi idő alatt tudja az ember oldani magát a derekára szerelt “izé”-től. Akkor lett ideges a papám, mikor a parton kb. 10 percig vacakoltunk, mert nem bírtuk kicsomózni az egyik csomót (u.e. víz alatt...). (*Godly*)}
{Az sem mindegy, milyen kajak a kajak. Minél inkább versenyhajó, annál inkább gyors, annál inkább labilis, és annál kevesebb benne a hely. Arra azért érdemes odafigyelni a kajak kiválasztásánál, hogy legyen valami gerince, mert az asztalsimaságú fenékkel rendelkező Túra és Szlalom fedőnevű kajakok (különösen az egyszemélyes) emiatt nem nagyon tartja az irányt. Az meg ciki, ha állandóan óvatoskodni kell, hogy a túl erős húzás ne fordítsa ki a hajót.
A kajakokba pakolni sem lehet olyan jól, mert az üres helyek nagy részét a személyzet kinyújtott lába és a légzsákok foglalják el. Kenuknál ezzel szemben rengeteg a hely a cuccnak, főleg, hogy egy “n” személyes kenuban többnyire “n-1”-en ülnek. (“n” = 3..4) A kajakok viszont jóval gyorsabbak, mint a nagy batár túrakenuk, és így a kőgátakon is sokkal egyszerűbb átmenni velük. Vízért és bevásárolni járni célszerűbb kajakkal (már ha van a társaságban), ennek fényében javasolok legalább egy kajakot a kenus társaságba. (*Döme*)}
Egy max. 4 személyes kajak vagy kenu akár egy autó tetőcsomagtartóján is szállítható.
Katamarán (kenu)
Az emberi lét egyik legmagasabbrendű formájának színtere - feltéve, hogy csak lefelé kell vele haladni. Minden benne van abban az egy szóban, hogy stabil. Ehhez persze olyanra is kell megépíteni. A feladat az, hogy két kenut igen erősen tudjunk mereven egymás mellé rögzíteni. (A dolog részleteiről majd később.)
Víziközlekedés
Az alábbi szabályokat nem azért kell betartani, hogy ne bírságoljon meg a vízirendőr, ezért nem (mindenütt) árulom el, melyik írott és melyik íratlan - megjegyzem, nem is mindegyikről tudom. Néhány egyszerűen csak mexívlelendő jótanács.
Létszám
A csónakban soha nem lehetnek többen, mint ahány személyre méretezve van. (A csecsemő és a kutya is egy-egy személynek számít.) A maximális létszám elvileg bele vagyon írva a csónakba, egyébként az ülések száma lehet irányadó. A keelboat 4 személyes, a potyautas az orrban vagy a kormányos mögött foglalhat helyet.
Tapasztalat
Mindig legyen a csónakban legalább egy olyan ember (keelboatban az evezőnél), akinek már van evezős tapasztalata, jól tud úszni, 14 évesnél nem fiatalabb, ébren van és józan. Nem (csak) a nagyképű édesvízi medve beszél belőlem, de ez itten kérem nem a városligeti csónakázótó. Mint minden veszélyes üzemre, az evezésre is igaz, hogy nyugodt körülmények között a gyakorlatlan is elboldogul úgy-ahogy, a tapasztalatra akkor van szükség, amikor valami miatt mexűnik ez az ideális állapot. Ha szeretnél evezni, bizonyára akad az ismeretségi körödben olyan, aki tud is, és szívesen veled tart (illetve elvisz magával).
Kajakban és kenuban viszonylag könnyű megtanulni evezni. A kenu kormányzása evezővel (mert ugyebár nekije nincsen kormánylapátja) már egy kicsit bonyolultabb dolog. A keelboatban való evezés elsajátítása szintén elég sok gyakorlást igényel, ez elképzelhetetlen egy hozzáértő segítsége nélkül.
A vízi tapasztalat mexerzéséhez hosszabb idő kell, az evezős gyakorlatéhoz jóval rövidebb. Tanulj meg a csónakkal egyenesen menni, kanyarodni, a partvonalat követni, elindulni, kikötni, helyben megfordulni, tolatni, úgy, hogy ezeket bármilyen helyzetben egyedül is meg tudd tenni. Katamaránban pedig érdemes gyakorlatoztatni a gépházat, mert csak összeszokott és az utasításokat pontosan és gyorsan végrehajtó legénységgel lehet biztonságosan lavírozni, pl. gyorsvizű folyón köves parthoz kikötni.
{Ugyancsak célszerű legalább egy borulást és partra úszást kipróbálni (persze csomagok nélkül és nem a Duna/egyéb víz legközepén), hogy ne éles helyzetben essenek át a tisztelt utazók a vízkeresztségen. (*Döme*)}
Úszni tudás
A csónakban az úszni nem tudók mentőmellényt viseljenek. (Az úszóövből ki lehet esni fejjel lefelé. Kétéves unokaöcsém ugyan nem esett ki belőle, amikor egyszer a Velencei-tóban hancúroztunk, de eléggé hátborzongató látványt nyújtott fejjel a vízben, miközben a lábaival a levegőben kapálózott.) Ne felfújható - tehát kilyukasztható - mentőmellényt használjunk, hanem pl. parafából vagy hungarocellből készültet.
Nagyon hideg vízen evezés esetén még a profi úszó is viseljen mentőmellényt, mert ha a szívgörcsöt és a lehűlést meg is “ússza”, úszni akkor sem tud, csak hápogni. 
Törekedjünk arra, hogy evezni járó társaságunkban mindenki tanuljon meg jól úszni. {Ez amúgy a vízi KRESZ-ben is benne vagyon, sőt célszerű az úszástudást igazoló ún. “vízijártasságit” is maguknál tartaniuk a mentőmellényteleneknek. A vízirendőrök néha szeretnek szívózni ilyesmiért. (*Döme*)}
Fegyelem
A csónakban legyen egy főnök, aki a Tapasztalat címszó alatt felsorolt tulajdonságokkal rendelkezik, és a többiek hallgatnak rá. Keelboatban az a legjobb, ha a főnök evez, lehetőleg az orr felőli ülésben. Ő bármikor überolhatja a kormányos ténykedését (némi erőlködéssel), még akkor is, ha az nem akarja. Kajakban, kenuban, katamaránban a főnök lehetőleg legyen kormánypozícióban. {Azt csinálja a gépház, amit a főnök szeretne. A demokráciát csak verbálisan gyakoroljuk. (Egybehangzó vélemény még a legcsökönyösebb kapitányt is meggyőzheti, hogy ne akarjon vízisízni.) (*Puding*)}
A csónakban felállni tilos. Ez alól kivétel a katamarán kenu, amelyben akár táncolni is lehet (feltéve, hogy masszív az összerögzítés). {(Meg a ki/beszállás is. :-)  (*Döme*))}
Keelboatban, ha nem evezünk, balanszot kell tartani: ilyenkor a két lapát tolla a vízen fexik, nyeleiket pedig kézzel összefogjuk. Hacsak nem végzünk tornamutatványokat (pl. helycsere, l. alább), elég, ha egy ember tartja a balanszot, de az tényleg tartsa, és mielőtt elengedné, szóljon a társának, hogy most fogja meg ő a lapátokat.
A vízen való helycsere a csónakban orvosilag ellenjavallt, bár kétségtelenül serkenti a vérkeringést. (A katamarán már megint kivétel.) Ha mindenképpen rászorulunk (lehetetlen kikötni, vagy versenyben vagyunk), keelboatban megpróbálkozhatunk a dologgal. Aranyszabály, hogy súlypontunk egyénenként is a csónak tengelyében maradjon, azaz ne egymás mellett, hanem egymás alatt/fölött cseréljünk helyet: az egyik terpeszben feláll a csónak peremére, kezeivel is a peremen támaszkodik, a másik pedig termékenységtánc jelleggel átbújik alatta. Ilyenkor nagyon masszívan kell fogni a labancot, lehetőleg mindkét pár lapátnál. Ebbe besegíthet a kormányos és az orrban gubbasztó potyautas is.
Kis túlzással azt lehet mondani, hogy a kenuban elég egy hüje is ahhoz, hogy felboruljon, míg a keelboatban elég egy normális (az evezőnél), hogy ne boruljon fel.
Figyelem
Folyóvízen - a mi szempontunkból - háromféle mozgás van: a miénk, a vízé, és más hajóké ill. csónakoké. Ezért a kormányos mindig kövesse, merrefelé tart a csónak, és ki tart a csónak felé. Ebben a többiek is segíthetnek, például az orrban ülő jobban látja a közvetlenül a csónak előtt levő akadályt, keelboatban pedig az evezős valószínűleg előbb pillantja meg a hátulról settenkedő hajót. Csorgás (pihenés) közben is legyen valaki, aki a vízhez képest álló akadályokat tartja szemmel. Kísérjük figyelemmel a hajóforgalmat mindkét irányból. Minél előbb vesszük észre a hajót, annál több időnk/esélyünk van menekülni a hullámok, illetve az elgázolás elől.
A figyelés állandó legyen. A kormányossal menetközben beszélgetni nem tilos, de ne merüljünk el a témában teljesen. (Volt már olyan, hogy a kormányos egy bridzs licitrendszer tanulmányozása közben vitte rá egy bójára a keelboatot.)
Kormányzás
Itt most csak a kormánylapáttal rendelkező csónakok kormányzásáról szólok.
Alapvető összefüggés: a keelboat, illetve a kajak arra kanyarodik, amelyik oldalon a kormánymadzagot húzzuk, illetve a pedált toljuk.
A csónak kormányzása két lényeges dologban tér el a bicikliétől vagy az autóétól.
Az egyik - ebben hasonlít pl. a hátsókerék-kormányzású targoncához -, hogy kanyarodáskor a csónak nem az orrát tolja a kívánt irányba, hanem a farát az ellenkező irányba. Így pl. a part mellett fölfelé haladva egy belógó fa kikerülése során már akkor elkezdhetünk a part felé kormányozni, amikor a csónak orra az akadállyal egy vonalba ért. Ha pedig lefelé evezve két keelboat szorosan egymás mellett halad, és túl közel kerülnek egymáshoz, akkor az evezők öszvegabalyodása szinte elkerülhetetlen, mivel az elkanyarodás úgy kezdődik, hogy a csónakok fara - és így a 2. evezősök - közelebb kerülnek egymáshoz. (A bonyodalmakat fokozza, hogy mivel mindkét kormányos próbálja tartani a másik csónaktól a távolságot, kétszeresen túlvezérelt lesz a rendszer.)
A másik eltérés a szárazföldi járművektől, hogy a csónak kormányzásának késleltetése van. Azaz ha meghúzzuk a kormánymadzagot, akkor eltelik egy kis idő, amíg a csónak reagál, illetve a madzag húzását már a kívánt irány elérése előtt abba kell hagyni.
Hogy mennyivel, továbbá hogyan kell a kormánylapát nélküli tákolmányokat irányítani, és egyáltalán... - ezt csak a csónakban lehet megtanulni.
Jobb-bal
Az irányok megnevezése főleg keelboatban okozhat gondot, mivel itt a kormányos és az evezősök egymással szemben ülnek. Ezért célszerűbb a “jobb” és a “bal” szavak helyett felfelé haladva a “part” és a “víz”, lefelé haladva pl. a “Buda” és “Pest” szavakat használni. (Ha nem összeszokott a banda, akkor a “kint” és “bent” is félreérthető lehet.) Ezekre a gyorsan felfogható varázsigékre akkor van szükség, amikor nincs sok idő a tájékozódásra, pl. “Vigyázz part felől!” - rikkant a kormányos, mire az evezősök behúzzák az evezőket, mert túl közel megy a csónak egy vízbe lógó fához. Emellett mutatni is lehet az irányt. (Az egyik legrosszabb, amit kormányos tehet, hogy csak annyit mond: “Vigyázz!”, és eltakarja a szemét. A szemét. Ha erre az evezős aggódón s kíváncsian hátrafordul, akkor egy ág kinyomja a szemét. A szemét.)
Fel-le
Felfelé, azaz folyásiránnyal szemben a part mellett haladjunk, lefelé pedig középen, de legalább 10 méter távolságra a parttól, hogy a felfelé jövők (a keelboatok is) elférjenek.
Be-ki
A túracsónakok általában kevéssé hajlamosak a borulásra, de azért ne eresszük el magunkat teljesen. Akármilyen stabil, számítsunk rá, hogy jobban billeg, mint a part. Beszálláskor középre lépjünk és hamar üljünk le, kiszálláskor pedig ne rúgjuk el elegáns mozdulattal a csónakot a parttól (főleg, ha az egyik lábunk még a csónakban van, ilyenkor ugyanis egy kecses spárgával eshetünk a vízbe). Jó, ha közben valaki a partról (stégről) fogja a csónakot, esetleg a csónakból a partot.
Keelboat: Be- és kiszálláskor is tartsa valaki a balanszot. (Ez - ha elég ügyes az illető - lehet maga a be- ill. kiszálló személy is. Ha teljesen egyedül van, mást úgysem nagyon tud csinálni.) Ha túl magas a stég, akkor eresszük le folyásirányban annyira a keelboatot, hogy a 2. evezős a stég mögött balanszot tudjon tartani. A balansz mellőzhető, ha valaki a partról segít. Legjobb a villát tartani, így teljesen billegésmentesíthető a keel. Soha ne lépjünk a keel fenekére, mert beszakadhat, csak trepnire (fenékdeszkára) vagy a gerincre. A villa és a csónak közötti terület Bermuda-háromszög, ide vérbeli evezős nem teszi be a lábát.
{Kenunál az első ember beszállását követően (aki többnyire a legelöl ülő, hogy a csónakot folyamatosan el lehessen tolni a parttól, azért, hogy ne fenekeljen meg) a bent ülő kiül az ülés víz felöli oldalára, amíg a következő a partról belép. Így ellent tud tartani, mert egy széles, csomagokkal megrakott túrakenunak már nem nagyon lehet a közepére belépni. Tipp: Először mindenki az evezőjét rakja a csónakba, és csak utána mászik be. Ha ugyanis elszabadulna a csónak [ld. a fenn említett “kecses spárga” kezdetű részt], és utána kell úszni, legyen mivel kihozni.(*Döme*)}
A csónak part felőli oldalán szálljunk be-ki.
Elindulás, kikötés
Az elindulás és a kikötés mindig orral felfelé történjék. Így ha a parthoz képest állunk, a vízhez képest van sebességünk, és tudunk lavírozni. (Ez a szabály összhangban áll a parton felfelé szabállyal is.) Ne feledjük, hogy limányban (l. később) felfelé folyik a víz, ezért itt érdemesebb orral lefelé állni. (Mivel ez pont ellentétes a parton felfelé szabállyal, próbáljunk máshol kikötni. Ez pl. Szentendrénél [9 fkm] nehezen megy, mert szinte csak a limányban van normális kikötési lehetőség.)
Úgy időzítsük a dolgokat, hogy ne zavarjanak minket hullámok, amikor éppen a part mellett szerencsétlenkedünk. Várjuk meg, amíg elvonul a hajó hullámostul, és csak utána tegyük vízre a csónakot ill. evezzünk ki a parthoz.
A kikötött csónak vagy legyen tényleg kikötve, vagy fogja valaki, különösen, ha folyik a víz. A faránál nem lehet fogni a csónakot, mert az orrát kifordítja az áramlat (mivel ugyebár az orra van feljebb).
{A csónaknak legyen szerves tartozéka az orrba kötött, megfelelő hosszúságú kikötőkötél. (*Döme*)}
Ha van valaki a csónakban, akkor lehetőleg legyen benne evező is, mert igen muris látvány, amikor az elúszottak erőteljes karcsapásokkal próbálnak visszajutni a szárazföldre.
{Ha kikötsz, nézd meg, hová szállsz ki. Egyszer kikötöttünk, én, mint ifjú titán pattantam ki a csónakból az (igaz, kissé iszaposnak kinéző) partra, ahol sikerült combközépig elmerülni. Nem triviális kimászni az iszapból, és visszajutni a csónakba. (*Godly*)}
{Még egy kis folyónál sem biztos, hogy ha valaki a hajó elejénél bokáig érő vízben száll ki, akkor a hátsónak is leér a lába...
A csónakok kikötése nem haszontalan dolog. Mi egy Rába-túrán tanultuk meg... Éjszaka, hálóruciban, (és kissé pityókásan), a legnagyobb tiszavirágzás közepette, egy pislákoló elemlámpával döngettünk lefelé az éppen áradó Rábán úgy, hogy azt sem tudtuk, mikor ment el a hajó! Meglett. (*Zsolt*)}
Elsőbbség, kitérés
A hajónak minden körülmények között elsőbbsége van a csónakkal, vitorlással, és a  motorcsónakkal szemben. {Ezért érdemes figyelni kikötőnél, hogy nem akar-e hajó ránk indulni. (*Döme*)} A motorcsónak köteles kitérni az evezőscsónak útjából, és mindkettő elsőbbséget kell, hogy adjon a vitorlásnak. (Tehát egy pöfögő csotrogányról már 100 méterről meg kell tudnod állapítani, hogy 6,2 méternél rövidebb és 4 kW-nál zsengébb-e, mert ezen múlik, hogy elsőbbséget kell-e neki adnod.) Part mellet, szűkületnél találkozó csónakok közül a felfelé haladó köteles elengedni a fentről jövőt. Szögben találkozó csónakok esetén a jobbkéz-szabály érvényes, mint a közúton.
Előzés
A part mellett felfelé haladva víz felől előzzük a nálunk lassabbakat. A parttól távolabb általában nagyobb a sodor, tehát erősebben kell evezni. (Ezért is sportszerűtlen azzal versenyezni, aki éppen előz.) Miután lehagytuk a lassabbat, ne kanyarodjunk rögtön vissza a parthoz, mert belénk jöhet a leelőzött.
Nem közvetlenül a parton haladva (tehát pl. lefelé) elvileg balról kell előzni, mint a közúton.
Találkozás hajóval
Ismétlésül: Minél előbb vesszük észre a hajót, annál több időnk/esélyünk van menekülni a hullámok, illetve az elgázolás elől.
A hajót legalább 30 méterre el kell kerülni (leszámítva azt az esetet, amikor pl. a parttól 17 méterre halad a hajó; ilyenkor nem érdemes a hiányzó 13 méternyire kicipelni a partra a csónakot, de 1 méterre igen, mert tekintélyes hullámok várhatók). Szárnyashajó útját 1000, egyéb hajóét 300 méteren belül keresztezni tilos. (Igen, eltaláltad, ez írott szabály, a kicipelést kivéve).
Egészen hüjék kedvéért: A vontató és az uszály között a kötél alatt átevezni nem túl nyerő ötlet. {(Ki lehet próbálni, milyen érzés, ha az ember pocikáját megvakarja egy hajócsavar. (*Döme*))}
A hajók hátsó felét 60 méterre kell elkerülni. Amíg ifjú voltam és bohó, én is szívesen potyáztam uszályok mögött. Tudvalévő, hogy a hajócsavar eltolja a vizet hátrafelé, de ha a hajó uszályokat vontat, akkor azok mögött van akkora szívóhatás, hogy szinte evezés nélkül a nyomukban maradhatunk. Tovább könnyíti a dolgot, ha az uszálykormányos kidob nekünk egy vontatókötelet. Igaz, hogy a víz idétlenül kavarog az uszályok mögött, de az egész nagyon kellemesnek tűnik. Amióta azonban egy általam igen nagyra tartott sporttársnak sikerült így a kajakja beboríthatatlanságát megcáfolnia - önszántán kívül -, inkább evezek. 
Alapelv, hogy a hajók rosszindulatúak, ezért óvatosan (de tisztelet nélkül) kell velük szemben viselkedni. Ez természetesen íratlan szabály, de sajnos nem vicc. Ugyanakkor érdemes beleképzelni magunkat a hajókormányos helyébe (azért az együttérzést mellőzve), amikor egy kánikulai vasárnap délután kell a Római-partnál bejutnia a Szentendrei-sziget kiságába. Ne tegyük lehetetlenné a dolgát, mert csak mi járunk rosszul, ha megharaxik. Hozzáteszem még, hogy a hajó kormányosának legfeljebb büntetőjogi szempontból érdeke, hogy időben meglásson és kikerüljön Téged, számodra egy kicsit fontosabb.
A beleképzelés terjedjen ki arra is, hogy nagyjából tudjuk előre, merre fog menni a hajó. Ehhez támpontot ad, hogy hol halad a hajózóút; ezt bóják jelölik (erről l. később.) A szembejövő hajók egymást lehetőleg jobbról kerülik, mint mifelénk az autók. Ha angolosan (tehát fordítva) mennek el egymás mellett, akkor ezt előre jelzik a jobb (azaz ilyenkor egymás felé néző) oldalon kék zászlóval, vagy villogó fénnyel. (Ha két, egy irányban haladó hajó közé kerülünk [pl. egyik előzi a másikat], az már régen rossz, mert hullámaik kvázi merőlegesek, és idétlenül interferálnak.) Ha lefelé haladunk (célszerűen középen, és általában a hajózóútban), és hajó közeleg, húzódjunk a hajózóút szélére, lehetőleg arra az oldalra, amelyik távolabb van a hajótól. (Ez a hajók már említett rosszindulata miatt nem mindig sikerül, de ne essünk kétségbe). A hajók előli menekülésnél vegyük figyelembe azt is, hogy hol úszhatjuk meg lexárazabban a találkozást (l. hullámok).
A hajóknak induláskor, kikötéskor, forduláskor, tolatáskor elvileg dudálniuk kellene, ezt azonban általában nem teszik. (Ilyenből már volt halálos gázolás - természetesen a hajósok egy emberként állították, hogy dudáltak, és az özvegy férjet ítélte el a bíróság.) Ha tehát kikötött hajót kerülünk, győződjünk meg róla, hogy nem jár a motorja.
Fontosabb kürtjelek (*KRESZ*):
Figyelem!:                  --------------------------
Jobbra kanyarodom:          ---
Balra kanyarodom:           ---   ---
Tolatok:                    ---   ---   ---
Indulás után jobbra megyek: ------      ------      ------      ---
Indulás után balra megyek:  ------      ------      ------      ---   ---
Zűr van:                    ---  ---  ---  ---  ---  ---  ---  ---...
Hullámok
A hajók, és sok esetben a motorcsónakok is akkora hullámokat keltenek, amelyeket nem árt figyelembe venni, különben elázás, rosszabb esetben borulás lehet a vége.
Kajakkal és kenuval a hullámfrontra merőlegesen kell ráállni a hullámra, mivel ezek a csónakok egyrészt rendelkeznek spriccdekkel {(=hullámfogó, habléc) (*Döme*)}, jobb esetben “kötény”-nyel, és így elöl-hátul nem folyik be a víz, másrészt így nem billeg oldalra a csónak. Ugyanígy orral kell venni a hullámokat a katamarán kenuval is; itt az is fontos szempont, hogy a két csónak összeköttetése így van a legkisebb igénybevételnek kitéve.
Keelboattal a hullámra a hullámfronttal párhuzamosan kell ráállni, és balanszot kell tartani.
Nagyon hosszú csónakkal (őrsi kenu, regatta, stb.) megeshet az a baleset, hogy nagy hullámokat orral véve a két vége hullámhegyen van, és középen saját súlyától kettétörik.
Amíg a hullámok el nem haladnak, érdemes abbahagyni az evezést (keelboatban a balansztartás miatt kötelező is: én már láttam keelboatot leborulni hullámhegyről, mert versenyben volt, és nem akart időt veszíteni - így egy kicsit többet vesztett).
A hullámokra ráállást még idejében kezdjük el. Eközben két dologra kell ügyelni:
1.	Ne feledjük, hogy a csónak még halad, így nem egyszerűen tengely körüli fordulásról, hanem helyváltoztatásról van szó. Azaz pl. ha keelboattal fölfelé megyünk a part mellett, és fentről jön egy hajó, akkor elvileg a part felé kell kanyarodnunk, hogy párhuzamosan álljunk a hullámmal. Ehhez azonban előbb beljebb kell mennünk, különben a parton találjuk magunkat.
2.	Ha viszont túl korán abbahagyjuk az evezést, és leáll a csónak, akkor - csak a kormánylapátot használva - nem tudunk elfordulni a kívánt irányba; ilyenkor az evezősök aktív közreműködése szükséges.
Az sem mindegy, hol érnek minket a hullámok. Ha túl sekély a víz, akkor a tarajozódó hullámok becsaphatnak (minket és a csónakba). Különösen figyeljünk erre akkor, amikor ki- vagy bepakolás, a legénység folyó ügyei stb. miatt a csónak a part mellett áll cuccal tele. Ha ilyenkor a kanyarban felbukkan egy nagy dög, és a csónakot partra tenni nincs idő, akkor legjobb, ha valaki beevez vele mélyebb vízre, és ott vészeli át a hullámokat. (Egyszer keelboattal egy zátony fölött találtak minket a Hunyadi hullámai, menekülésre nem volt mód. *Bátyó* javaslatára orral, azaz merőlegesen vettük őket, így csak az orrban, a keel szélességében [60 cm] ömlött be a víz. Ha az ökölszabály szerint párhuzamosan állunk, a csónak teljes hosszában [8 m] csapott volna be a tarajos hullám, ami valószínűleg elsüllyesztett volna minket. No, hát ez is egy volt ama bizonyos nem ideális állapotok közül, amiről fentebb brekegtem. S voltam oly szerény, hogy nem a saját lángeszemmel dicsekedtem, hanem a bátyáméval.)
Kotort mederben, limányban, gátaknál, szóval olyan helyeken, ahol össze-vissza örvénylik a víz, a hullámok sajnos szintén össze-visszák, ráállni lehetetlen. Ráadásul itt a hullámok sokáig megmaradhatnak anélkül, hogy újabb hajó jönne. {Az alattomosságuk ezeknek az ún. fenékhullámoknak az, hogy nem mindig közvetlenül a hajó után keletkeznek, hanem egy kis késéssel. (*Apu*)} Így a jámbor utazó egyszer csak azt veszi észre, hogy derült égből feltámadott a tenger. Ilyenkor az egyik leghatásosabb gyógymód az imádkozás, bár néha ez sem segít: öreg rókák is süllyedtek már el keelboattal gátak között. Érdemesebb megelőzni a bajt - ha lehet -, és egy nyugodt helyen (pl. parton) legalább azt megvárni, amíg elkotródnak a hajók a rizikós részről, és egy kicsit lecsillapodik a víz.
Hullámokat a szél is kelthet. Ez nem kevésbé ocsmány, mint az örvényben létrejövő, de legalább egy kicsit tendenciózusabb. Általában akkor keletkeznek kellemetlen méretű hullámok, ha a szél a vízfolyással ellentétes irányban (felfelé) fúj. (Az ilyet én déli szélnek hívom, még akkor is, ha a víz nem észak-déli irányban folyik, ugyanis a szél - a hegyek és a partmenti fák miatt - követi a folyó irányát. Ja, és mifelénk a folyók jobbára északról délre folynak.) A part mellett ilyenkor rendszerint nyugodtabb a víz - ha van galériaerdő, vagy magas a part -, és kisebb a szél. Ha tehát felfelé megyünk, örvendezzünk, hogy egy kis segítséget kaptunk viszonylag kevés locs-pocs árán, illetve rettegjünk a perctől, amikor vissza kell fordulnunk. Ha viszont lefelé megyünk, húzódjunk a part közelébe (ügyelve azokra a felfelé jövő őrültekre, akik ilyen időben sem kötnek ki). A “déli” szél keelboattal kínosabb, mint kenuval vagy kajakkal, mivel ő nem szereti, ha orral vesszük a hullámokat.
Bizonyos erősség felett a szél nemcsak kellemetlen, hanem veszélyes is lehet. Ha például elfordítja a csónakot, nagyon nehéz visszakanyarodni az eredeti irányba, és mivel így keresztben nagyobb felületet mutat a csónak a szél felé, könnyebben belekap, amiből borulás is lehet. Viharban mindenképpen kössünk ki, ellenszélben már csak azért is, mert ilyenkor a legnagyobb erőfeszítéssel is legfeljebb csak azt tudjuk elérni, hogy ne fújjon vissza minket a szél.
Talán mondanom sem kell, hogy a lexebb az, amikor orkánszerű déli szélben pont két sarkantyú (folyásirányra merőleges gát) között kerülünk a Mozart és egy bolgár kamionszállító közé...
Átkelés
Ha nem pontosan folyóval egyező vagy ellentétes irányban evezünk (pl. átkelésnél), akkor a csónak orra nem arrafelé néz, amerre megyünk, hanem feljebb. A pontos haladási irányunk a szemközti parton az a pont (pl. fa), amely mögött a távolabbi tárgyak (pl. hegy) egyik irányban sem mozdulnak el, azaz takarásban maradnak.
Ha velünk kb. egy magasságban van egy, a parthoz képest álló akadály a vízen (pl. bója, kotróhajó, stb.), akkor azt inkább alulról kerüljük. Ne próbáljunk átslisszolni hajó előtt se, várjuk meg, amíg elmegy. Tehát nézzünk körül, mielőtt átindulunk.
Hogy milyen szögben érdemes átkelni, az függ a csónakunk és a víz folyási sebességétől. Egy kis elmélet:
A dolgot némileg leegyszerűsítve legyen a csónak vízhez viszonyított sebessége u, a folyóé bent v, a part mellett w. Jelöljük a csónak hossztengelyének a folyásirányra merőlegessel bezárt szögének tangensét x‑valvel, azaz amíg egy métert befelé lóg a csónak, addig x métert fölfelé. Tehát x=0, ha pont a folyóra merőlegesen áll a csónak, x=1, ha 45ban stb. Legyen y a csónak haladási irányszögének tangense, azaz amíg befelé 1 métert halad, addig fölfelé y métert. Az “a csónak orra nem arrafelé néz, amerre megyünk” mondat precízebben:

Az optimális értékek:

 illetve
.
Vegyük példának a keelboatot és a Duna-kanyart, azaz u=8 km/h, v=4 km/h és w=1,5 km/h. Ekkor x=1,18 és y=0,4, tehát a csónak hossztengelyének a merőlegestől arc tg 1,18=50kal kell fölfelé fordulnia, és így pl. egy 100 méter széles szakaszon átevezés után 40 méterrel feljebb érünk a túlpartra.
Az okos képlet azt is elárulja (egy /0 error-ral), hogy állóvízen nem érdemes átkelni a gyorsabb haladás kedvéért. (Jé...)
{Kötözködések by (*Döme*) [Ha már egyszer elmélet...]: 1. A sodrás ereje függ a csónaknak ahhoz képesti irányától [arctg x]. (Jé...) 2. Az áramlás a felszínen majdnem laminárisnak tekinthető, ezért az áramlási keresztmetszet nem igazán a fent leírt függvény szerinti. (Gondoljunk bele: A párszáz méter széles Duna a parttól 50 méterre már szinte ugyanúgy folyik, mint középen, addig viszont folyamatosan gyorsul az áramlás.) 3. Nem elhanyagolható, hogy a legénység (gépház) az átkelés végére kifárad, ezért “u” folyamatosan csökken. 4. Bocsi, hogy elrontottam a játékotokat!}
Íme, néhány gyöngyszem az *ABC*-ből:
1.	“A vízfolyás lefelé sodró erejét is tegyük hasznossá az átkelés megkönnyítésére. Ha a csónakot bizonyos szögben a víz sodrával szembeállítjuk, akkor a hajófalnak ütköző vízsodor egyrészt az orra hat merőlegesen és így a másik part felé sodorja, másrészt a hajó hossztengelyével szemben ellenállást fejt ki.”
Ebből csak annyi igaz, hogy ha pl. éppen egy limány (l. ott) *-gal jelölt pontján akarunk átkelni, akkor nyugodtan hagyhatjuk, hogy befelé fordítson minket a víz (vigyázat, van olyan limány, amelyik képes deréxögnél is többet fordítani a csónakon). Ha az ilyen tranzienseken túl vagyunk, akkor bent a víz kvázi egyenletesen folyik. Az idézett átkelési módra csak a köteles komp képes.
2.	“Lassú vagy csekély sebességű víznél legfeljebb 45os átkelési szöget kell csak betartani.”
Lásd a varázsképleteket (levezetés a szerkesztőségben).
3.	“Páratlan evezővel hajtott csónakoknál a nagyobb hajtóerőt mindig az ár menti, tehát alsó oldal fejti ki. Ezzel a lesodródást csökkentjük, a kormányzást pedig megkönnyítjük.”
Szerintem viszont a folyó elforgatóerejét a teljes átkelésre kiintegrálva az elmozdulásunk szerint nagyjából nullát kapunk. Ez azt jelenti, hogy az átkelés megkezdésekor ahogy távolodunk a parttól, egyre nő a sodor, ami a csónakot valóban lefelé fordítja, mivel az orrt előbb éri, de ugyanígy a túlpartot megközelítve csökken a sodor, és a csónakot ugyanannyival visszafordítja, mivel nagyobb sodrás a fart később (tovább) éri.
Tudom, hogy nem szép dolog a kekeckedés, és Dr. Holló egyébként nagyon sok hasznosat ír könyvében. Valószínű azonban, hogy nem a fizika doktora.
Átkelni az ember két okból szokott: az egyik, hogy ott van dolga (kocsma, stb.), a másik, hogy a túlparton gyorsabban/biztonságosabban/szebb helyen lehet haladni fölfelé. A fenti képlet optimuma az első esetben természetesen úgy értelmezendő, hogy ha pl. velünk pont egy magasságban van a cél, akkor nem érdemes 40 méterrel feljebb átérni, és aztán visszaevezni. (Persze már rég rossz, ha ezt magyarázni kell.)
Még egy kicsit a kinematikánál maradva, de elszakadva az átkeléstől: Ahol egy rövidebb szakaszon erős a “szembevíz” (Pl. a szentendrei limány fölött), ott érdemes belehúzni, mert így végeredményben kevesebb energiával jutunk túl rajta. (Szélsőséges eset: ha egyhelyben áll a csónak, miközben evezünk, attól elfáradunk, de nem haladunk.) Ha viszont erős “hátvizes” szakaszra érünk (pl. lefelé ugyanott), akkor a vízhez képesti gyorsítás az összsebességet ennél kisebb mértékben növeli csak.
Limány

Magyarabbul visszafolyás. Ha valahol beszűkül a folyómeder (pl. egy sarkantyú miatt, vagy mint az ábrán), akkor ott a víz sebessége megnő, alatta viszont a part mellett fölfelé folyik a víz. Ha egy ilyen helyen fölfelé evezünk, akkor azt tapasztaljuk, hogy kellemesen meglódul a csónak. Amikor viszont elérjük a szűkületet (az ábrán *), a csónak orrát befelé fordítja az áramlat. Erre előre fel kell készülni, és erősen ellene kell tartani kormányzással. Besegíthetnek az evezősök is, víz felől erősebbeket húzva.
Hasonlóképpen elfordul a csónak, ha pl. állóvízből evezünk ki a sodorba, vagy egy hajó mögött vágunk át, azaz olyankor, ha a víz nem egyenletesen folyik, hanem felszínének különböző pontjai egymáshoz képest is elmozdulnak a csónak mellett.
A hajózóút
A hajózóút jobb szélét (Buda) piros négyszögletes (henger alakú) bója, bal szélét (Pest) zöld vagy fekete háromszögletű (kúp alakú) bója jelzi. Úszó bója helyett lehet a vízen egy karó tetején is a jelzés (mint pl. a ráckevei Duna-ágban). Némely bójákon van villogó lámpa, ennek színe megegyezik a bójáéval (fekete bóján zöld). A bójáknak megfelelő parti jelek jobb oldalt a piros színű, alul-felül fehér négyzet, a bal parton a sarkán álló, felül zöld, alul fehér négyzet, mindkettő villogó lámpákkal.
Az Árpád-híd északi végénél vagyon egy piros-zöld csíkos kerek bója. Ez menetirány szerint tereli a forgalmat, azaz a Margit sziget pesti ágában fölfelé, budai ágában lefelé haladnak a hajók - te evezz, amerre kedved van.
Helyenként a parton áll egy fehér pózna, tetején egy vagy két srévizavé a folyó felé-fölfelé mutató nyíl, ez azt jelzi, hogy itt a hajózóút átmegy a átellenes part közelébe. A póznán van egy sárga négyzet, benne egy függőleges fekete csík. Ez a négyzet a jobb parton az oldalán áll, a bal parton pedig a sarkán (itt tehát a fekete csík átlós). {Az ilyen jeleket 1 v. 2 villogó sárga lámpa szokta kiegészíteni. Az irányt a lámpák számából tudják sötétben. A hajósok ‑ biztos, ami biztos ‑ reflektorral általában kivilágítanak a villogók környékére, és így már látják a fennebb említett fel- v. lemutató nyilakat meg a négyzeteket. Ezt pl. a 1489-es fkm-nél, a JP-on levő tábla melletti táborhelynél tapasztalhattuk. (*Döme*)}
Úszómű (pl. kotróhajó) előtt ?? {} méterrel sárga bója úszkál. {Már ha úszkál. Mert nem szokott. (*Döme*)} Az úszómű árbocán a hajózóút felőli oldalon egy fehér gömb van, fölötte egy piros gömb, a másik oldalon csak egy piros gömb. {Esetleg ugyanez zászlókkal, sötétben lámpákkal. (*Döme*)} A nem hajózóút felőli oldal össze lehet kötve a parttal vízfelszín alatt/fölött drótkötéllel.
Stégek, gátak, egyéb akadályok
Amikor felfelé haladva stéget kerülünk ki, ne vágjunk rögtön vissza a parthoz, ha elhagytuk, mert rávihet a víz. Másfelől ne feledjük, hogy limányban (l. előbb) felfelé folyik a víz (pl. a leányfalusi hajóállomásnál [15,5 fkm]), itt tehát már jóval a stég előtt menjünk beljebb.
Lefelé lehetőleg a hajózóútban haladjunk, főleg ismeretlen vízen (természetesen állandóan figyelve előre-hátra, hogy nem jön-e hajó). Ahol egy tolóhajó elfért, ott talán mi sem futunk zátonyra.
Ha letérünk a hajózóútról, legyünk nagyon óvatosak. (Mit mond a pilótának a mamája bevetés előtt? “Alacsonyan repülj, kisfiam, és lassan!”) Gátakon bukhat akkorát a víz, hogy felborul a csónak, és az áramlás a fenék felé nyomja a hajótöröttet. Vízen a behajtani tilos tábla piros-fehér-piros (mint az osztrák zászló), német nyelvterületen néhol csak “Durchfahrt verboten”, ezeket vegyük komolyan.
Folyóvízben a víz alatti akadályok elárulják magukat egy örvénnyel, fodrozódással, amely a parthoz képest áll. A gáton bukó víz zuhogását pedig lehet hallani is.
{Ha az ember (mert ember) nekimegy egy kőgátnak, igen körültekintően szálljon ki, mert a gát előtt és után mély a víz, és mindenféle törmelék is lehet a mederben. (*Godly*)}
{A Duna dél-magyarországi szakaszán az áramlás gyorsítása miatt számtalan kőgátat (sarkantyút) építettek. Ez tkp. egy oldalról a folyásirányra merőlegesen benyúló kőszórás, ami összeszűkíti a keresztmetszetet. A gát közelében az áramlás igen csúnya, ennek következményeiről később.
Az áramlás valahogy így néz ki:
|   v   v         V    V 		 v, >, <, ^: folyásirány
|   v                    		 |, \, -, /: partvonal
|   v  < <  <      V   V  		 @: örvény
|   v>        ^         		 *: víz alatti kiálló kövek
\     >v>  v> ^ v    V VV    V		 x: homokzátony, homokpad
 ------------------\* @VV
    K Ő G Á T      |* V@V > V
 ------------------/*  @V   V
/     > >  v> v>     @VV@ V >
|   ^                  @    V
| ^    x  x      @   @   V   V>
| ^                     @     V
| x  ^<   <     <  v     V
Két dolog talán rögtön látszik: Az egyik, hogy a kőgát szélétől kezdve elég szép örvények bírnak lenni. Ezekre érdemes komolyan figyelni, mert még a haladó, telepakolt csónakot is képesek elfordítani. Nem az a kifejezett fürdőhely.
A másik az, hogy a kőgát szélénél igen erős az áramlás (már szinte vadvíz), hiszen végül is ezért építették. Lefelé ez nem okoz gondot, hiszen nem part mellett megyünk, felfelé azonban némi rutin szükséges a kikerüléshez, ha nem szeretünk a Duna közepén felfelé evezni (habár ha valaki body-buildingezni akar...).
Keelboat-tal még nem mentem át kőgáton, de biztos az is érdekes. A kajak sem túl lassú, azzal is elég egyszerűen megoldható az átkelés. Az igazi gond a megpakolt túrakenukkal szokott lenni, mert azoknak nincs elég lendületük az átugráshoz.
Az áramlás a kőgát közvetlen közelében hirtelen lecsökken, így ott a legkönnyebb átvágni. Ehhez a manőverhez nagy figyelem, és némi gyakorlat szükséges, mert: 
1.	Ha a csónak orra túlságosan a víz közepe felé áll, a sodrás kifordítja az egész csónakot, és visszaviszi a kőgát alá, vagy megszakad a gépház. 
2.	Ha túl szűken veszi valaki az átkelést, akkor a kőgát tetején megtorlódó áramlás gyönyörűen a kövekre dobja a csónakot.
Jótanácsok: Ez egy olyan hely, ahol jó, ha mindenki teljes erőből evez. Ha a csónak sebessége kicsi, akkor sokáig kell nagy sodrással szemben evezni, ez pedig fárasztó. Fontosabb, hogy lendület nélküli csónakot kormányozni is nehezebb. A kormányzás fontosságát meg már említettem. ‑ Ha a csónak fara már legalább egy-két méterrel a kőgát fölött van, a kormányos hirtelen kifordíthatja a kenut a part felé, kb. 45os szögben (a limányszerűségbe). Ezzel a gályarabokat kíméli, mert kihozza a csónakot a fősodrásból. Arra persze neki kell figyelnie, nehogy visszacsorogjanak a kövekre.
Érdemes tudni, hogy az áramlás sebessége keresztmetszetben valahogy így néz ki:
---------------\
   K Ő G Á T   |vVVVVVVVVVVVV  V  V  V
               |   VVVVVV
               |
Azaz ha valaki nem érzi magát elég gyakorlottnak, inkább nagyobb ívben kerüljön, mert úgy hamarabb feljut. Az örvények és a hullámok megmutatják, meddig tart a kikerülendő zavart víz.
Volt olyan is, hogy azért kellett a Duna közepén izmosítanunk, mert a gáthoz közeli, kisebb sodrású részbe egy pecás áztatta damilját... Elég bunkó dolog. (*Döme*)}
Fürdőzőkkel főleg part mellett haladva találkozhatunk. Kerüljük ki őket nagy ívben. A visszacsúsztatott keelboat-lapáttal például kényelmesen agyon lehet ütni valakit. Ezek az öngyilkosjelöltek szeretnek az utolsó pillanatban felbukkanni a víz alól, tehát a fürdőhelyeken csak célforgalmilag evezzünk (pl. ott a táborhely, a csónakház stb.).
Figyeljünk egymásra: ha egy másik csónak (nem csak az ismerősöké) szemmel láthatólag neki akar menni valaminek, ordítsunk neki (mexólítással), pl. “Vigyázz, keelboat, bója!”. A bajba került vízijárműnek azonnal segítségére kell sietni. (Lásd még: Elsősegélynyújtás, mentés.)
Éjjel
Sötétedés után csak véxüxég esetén merészkedjünk ki a vízre, és lehetőleg csak ismerős helyen. Csak hogy elvegyem az esetleges kedvedet: a vaksötétben hajó, bója, gát, farönk, éjjellátó krokodil leselkedik az ilyen vakmerőkre.
No de ha már mégis, akkor lássunk és látszódjunk. Ehhez legyen legalább két erős fényű zseblámpa a csónakban (a *KRESZ* szerint elég egy is, de annak minden irányból látszódnia kell). Lehetőleg valaki guvadjon előre, hogy az esetleges akadályokat jelezze. Nagyon sokat segít, ha a parton fény (zseblámpa, tábortűz, stb.) jelzi, hova is kellene eljutni.
A hajózóút fényjeleiről már írtam. A hajók bal oldalán piros, jobb oldalán zöld, árbocán fehér lámpa van. Tolóhajón elöl egy álló háromszög csúcsaiban, hátul pedig egymás mellett világít 3 fehér lámpa. 
Ha netán felbukkanna az éji homályban a Nagy Csónakfaló Hajó, míg mi a hajózóútban vagyunk, akkor idegesen villogtassunk neki.
Setup
Indulás előtt győződjünk meg róla, hogy megbízható a járgány: nem lyukas, nem akar szétesni, az evező nincs elrepedve stb. Minél hosszabb a túra, annál alaposabb legyen a vizsgálat. (Inkább egy vödör izzadság a csónakházban, mint egy csepp vér a vízen.) Ha facsónakban gyengén szivárog egy repedésen befelé a víz, az nem akkora tragédia, mert egy idő után bedagad, de a hibát minél hamarabb javítsuk ki.
Indulás után ellenőrizzük, helyesen működik-e a kormány: nincs keresztben a kormánymadzag (ilyenkor pont fordítva kanyarodunk, mint szeretnénk), nincs túlterhelve annyira a csónak orra, hogy a kormánylapát nem ér bele a vízbe. Üljünk kényelmesen (főleg az evezősök), legyen szimmetrikusan terhelve a csónak (ne dőljön egyik oldalra se - ez remek alkalom a társalgás megkezdésére, mert a csónakban nincs két ember, aki egyszerre állítaná, hogy na, most vízszintes).
Keelboatra vonatkozó ötletek: Zsírozzuk be a forgó alkatrészeket (a gurulóülés kerekét és sínjét ne), kenjük be szarvasfaggyúval a lapát bőrözését. Állítsuk be a lábtartót nyugodt körülmények között - ez történhet elindulás után is (miközben a társunk balanszot tart). Kérjük meg a potyautast, hogy heverjen el az orrban, és ne izegjen-mozogjon, akkor se, a ha evezőcsapásonként kap egy fröccsöt.
{Kenu: Ha még nem tették meg, fúrjunk 3-5 mm-es lukat a légzsákba (a hajó tetején, nem a vízvonal alatt, és nem nagyobbat, mint 3-5 mm). Ez azért jó, mert az apró repedéseken befolyó vizet partra érve ki tudjuk csurgatni, ha fejreállítjuk a hajót, és 
1.	nem kell magunkkal cipelni egész túrán,
2	a légzsák funkciójának megfelelően ‑ ha nincs tele vízzel ‑ fenntartja a felborult csónakot is. (*Döme*)}
Fürdőzés
Lehet, hogy nem túl didaktikus ezt itt tárgyalni, mert éppen azt szeretném hangsúlyozni, hogy a fürdőzés nem víziközlekedés. Válasszuk külön a kettőt. Én pl. nem szeretem, ha valaki a megpakolt csónakból ugrik fejest a hűsítő habokba. Nem is egészséges (haladó hagyomány ilyenkor szívleállni), továbbá a fene tuggya, mibe érkezik a forrófejű (mederfenék, cölöpök stb.), és a csónakot is veszélyeztetheti: kiugrás vagy visszamászás közben felboríthatja.
{Szerintem fontosabb tudnivaló: az elmúlt években (1993-94-95) a szennyezettség miatt a Duna teljes magyarországi szakaszán megtiltották a fürdést. Még ha tiszta is lenne a víz, lakott területeken belül mindenképp tilos a fürdőzés. Lehet, hogy meglepő, de ez vonatkozik például a Római-partra és a Ráckevei-ág budapesti részére is. Igen, a Schirilla téli Duna-átúszásai is rendőri biztosítás mellett végrehajtott szabálysértések.
Ha valakinek a nagy melegben kedve szottyanik úszni, azt lehetőleg ne lakott területen belül, vagy kikötőben tegye. Érdemes figyelni a rendőrök jelenlétére, nehogy megismétlődjön az alábbi eset: X. a Dunában úszkált, amikor is mellé kanyarodott egy rendőrmotoros. Mivel a tiltott fürdőzéssel szabálysértést követett el, a rendőrök igazoltatták. (A gyerek kb. egy szál úszógatyában volt.) Mivel nem tudott személyit adni, előállították, és csak büntetés és hosszas magyarázkodás után engedték el.
Ha pedig valaki odáig fajulna, hogy vagányságból átússza a Dunát (, Rábát stb.), legyen mellette egy csónak. Ez komoly. Azért, hogy nem várt esemény (izomgörcs, hajó megjelenése, víziróka, stb.) esetén menteni lehessen. Ui. mindenhol felbukkanhat egy-egy kósza örvényke, víz alatti tárgy vagy hullám. Ha pedig letüdőzök néhány liter vizet, felbukkanhat a hullám. Ez ugyanúgy előfordulhat a legjobb, legedzettebb úszóval is. Ez most tancsinénisnek tűnhet, de a bajt legegyszerűbb megelőzni. (*Döme*)}
Vízirendőrök
{Ízlések és pofonok. Ez utóbbit szerencsére mostanság már nem szokták osztogatni, de bal lábbal felkelt vízirendőrök mindig tudnak valami hibát találni. (Ugyanúgy, mint a szárazföldiek.) Tapasztalat szerint nagyobb városok, forgalmasabb nyaralóhelyek környékén gyakoribb felbukkanásuk. 
A rendőrökkel való találkozás többnyire problémamentes, feltéve, ha nem anyázzuk le egyből a közeget. Ha a személyit kérik (igazoltatnak), udvariasan meg kell kérni őket, hogy hadd kössetek ki, amíg előszeditek a vízbiztos csomagok legmélyéről. 
Néhány dolog a vízi *KRESZ*-ből, amit érdemes tudni:
	Mindenkinek vagy vízijártasságival kell rendelkeznie (kérésre fel kell tudni mutatni), vagy mentőmellényt kell viselnie. {Hm, Döme, ez biztos? Tudtommal ‑ és nagy sajnálatomra ‑ a vízijártasságit mexüntették (*Kornél*)}
	A túra vezetőjének vízi túravezetői vagy kishajóvezetői igazolvánnyal kell rendelkeznie. {Erről véleményemet l. később. (*Kornél*)}
	Régebbi rendelet szerint minden csónakon kell lennie csáklyának, zseblámpának, kötélnek és hasonló eszközöknek, de ezt nemrég sporteszközökről (kajak, kenu, keel) feloldották. (Furán is nézne ki egy C1-ben evező magányos, miközben a hóna alól csáklya lóg ki, mert máshova nem tudja tenni.)
Persze, a vízirendőröket be is lehet idomítani. Pl. a '93-as Duna-túránkon a paksi rendőrök már messziről köszöntöttek minket, ha találkoztunk. (*Döme*)}
Felkészülés az útra
Egy rutinos túravezető a felvilágosult abszolutizmus szellemében tereli nyáját: meghallgat minden véleményt, aztán úgy cselexik, ahogyan már régen eldöntötte. Tapasztalataim szerint a túraszervezés egyébként is mindig egyedül az ő nyakába szakad, ami nem feltétlenül baj, mert gyakran többet ér egy nem túl jó döntés, mint két brilliáns, de ellentétes. A szervezkedés esetleg már hónapokkal az indulás előtt megkezdődik. A túra jellegétől függően ez különböző tevékenységeket jelenthet: legénység gyakorlatoztatása, szülők meggyőzése, utazás és szállítás mexervezése, csónakbérlés, felszerelés összegyűjtése, stb.
Túravezetni felelősségteljes dolog. Sajnos, nem tudom, hogy ez jogilag mit jelent. (A Vízitúravezető-képzés szabályzatában szerepel: “jelen szabályzat betartása kötelező”, de nem derül ki, hogy kik számára.)
Amikor Tiszaújvárosban (alias Leninváros) elkezdett velünk kekeckedni a vízirendőr, és a túravezető iránt érdeklődött, közöltem vele, hogy itt futottunk össze (7 darab MALÉV SC feliratú keelboattal), nahát, milyen kicsi a világ, hogy mind osztálytársak vagyunk.
A legénység
Egy vízitúra kitűnő alkalom arra, hogy barátunkat, kollégánkat olyan oldaláról is megismerjük, amely a suliban, munkahelyen, dizsiben rejtve marad: nem bír tíz előtt felkelni, horkol, isteni teát tud főzni, szeret gitározni, csak nem tud, stb. 
Egykori tanszékem hagyományait követve és is a nemi élet területéről veszek egy hasonlatot: tartsuk be a fokozatosság elvét. Ez egyrészt vonatkozik a túravezetőre, azaz karizmatikus képességeit először csak 1-2 emberen fejlesztgesse, és csak kellő tapasztalatok birtokában vigye magával az egész brigádját; másrészt egy hosszú túrát előzzön meg több 1-2-3 napos bemelegítő út, ha lehet, ugyanazzal a társasággal.
{Ha erre nincs idő, a bepakolás előtt akkor is érdemes a legalapvetőbb manővereket (beszállás, indulás, evezés, fordulás, kikötés, kiszállás, borulás, kiúszás) kipróbálni. Kiderülhet olyasmi, hogy kenuban a két oldal erőviszonyai nem kiegyenlítettek, valaki nem lát jól ki az előtte ülőtől, kijön a klausztrofóbiája, ha középen ül, stb. (*Döme*)}
A legénység összeállítása két szempontból is fontos. Az egyik, hogy jól érezzük magunkat. Zártkörű túra esetén mi magunk dönthetjük el, hogy kivel akarunk menni. Magunkra vessünk, ha meghirdetünk egy túrát. (Persze ennek is vannak fokozatai: osztályban, suliban, bele a nagyvilágba.) Ilyenkor gondoljuk végig, milyen létszámmal tudunk még boldogulni. A jelentkezésnek lehetnek bizonyos feltételei is: úszni és evezni tudás, KISZ-tagság, stb. Aki ezeknek megfelel, az már túl rossz ember nem lehet.
Másik fontos szempont, hogy haladjon is a túra, azaz megfelelő erőforrásokat (gályarabokat) szerződtessünk, illetve a napi távolságokat igazítsuk a gépház fizikumához. 
A legénységnek tudomásul kell vennie, hogy bizonyos dolgokról a túravezető dönt. Ha például van négy sülve-főve együtt levő barátnő, meg kell érteniük, hogy mégsem ülhetnek addig egy keelbe, amíg mindannyian meg nem tanulnak jól evezni. Érdemes ezeket még otthon tisztázni, a hisztit elkerülendő.
Nekem semmilyen flepnim nincs arról, hogy tudok túrát vezetni, evezni, vagy úszni. Akiket viszont elhívok egy általam szervezett túrára, azokról pontosan tudom papír nélkül is, hogy milyen vízi jártasságuk van, és ezt nagyon keményen figyelembe veszem a csónakbeosztásnál.
{Indulás előtti hétvégén érdemes egy “Vízitúra megbeszélést” tartani, ahol a leltár tisztázása mellett egy próbafőzés keretében lehetőség van:
	ellenőrizni, hogy tudnak-e főzni az önjelölt szakácsok;
	felmérni a kapacitásokat (kaja, pia, nők);
	megszámolni, hányszor vesznek össze a túra résztvevői egy este alatt. (*Zsolt*)}
Fizikai korlátok
Mennyi idő áll rendelkezésünkre
	Hosszabb távon: szabadság, ünnepnapok, csónakház szezonja (általában ápr. 1.- okt. 15.), csónakház szünnapja (általában kedd), zsilipek működése (mi a Tiszán egyszer kifogtunk egy egyhónapos karbantartást), vízeresztések (pl. a Sión), stb.
	Rövidebb távon: sötétedés (naplemente), csónakház nyitvatartása (általában április: 8-17, május: 7-18, június-július, ...???? {}), zsilipelések időpontja, találkozók, menetrend, csónaxállítás időpontja, stb.
Mekkora út áll előttünk
	A távolság, a víz folyási sebessége, haladási sebességünk a vízhez képest (az erőnlét és a közegellenállás függvénye), akadályok (pl. zsilipeléssel, átemeléssel elvesztett idő).
Vízállás
	Felső korlát: szárazon van-e a táborhelyünk, nincs-e egy nemrégen levonult áradás után hordalékkal, uszadékkal, iszappal borítva. {Erős áradáskor általában a víz sebessége is sokkal nagyobb, ezért felfelé csak módjával! (*Döme*)}
	Alsó korlát: van-e víz ott, ahol evezni szeretnénk.
	Felső korlát az első idő szerinti deriváltra: erős áradáskor rengeteg uszadékfa van a vízen, amelyek nagyon megnehezíthetik az evezést.
A Petőfi rádióban minden nap 13 óra után van időjárás- és vízállásjelentés. Ha a számok nem is mondanak neked semmit, a várható vízállás alapján megállapítható, hogy mennyire árad/apad a víz.
A http://www.datanet.hu/hydroinfo/vituki/info címen is találsz egy vízállás-homepage-et.
A Magyar Televízió Képújságja (Képújság) a 256. oldalon közöl magyarországi vízállás-adatokat. A Duna Televízió Dunatextje a Duna budapesti vízállását adja meg, az ORF teletextje pedig az osztrák Duna-szakaszét. (Illetve ez utóbbi 1997. decemberétől nem adja, talán majd ha jön a szezon.)
Ha a budai alsó rakpart víz alatt van (6 méteres Budapesti vízállás fölött), akkor nemigen fox táborhelyet találni a Duna-kanyarban. A helyzet ebből a szempontból kb. 4 méternél kezd fokozódni.
{Ha valaki nem szeret számokkal bíbelődni, és ha ugyanazon folyó mellett lakik, az ottani vízállás alapján saccolhat. Én pl. a budai rakpartlépcsőkhöz képesti vízszintből szoktam megsaccolni a Bajait. (*Döme*)}
Még egy jó ötlet Dömétől vízállás-ügyben a Túranapló c. résznél.
Időjárás
Minél hosszabb egy túra, annál kevésbé tudunk előre számolni az időjárással, pl. egy régen eltervezett kéthetes útra lehet, hogy akkor is elindulunk, ha cigánygyerekek potyognak, mondván, hátha. Ugyanez másképp: ha már ott vagyunk, és beköszönt az esős évszak, valószínűleg kitartunk. Éppen ezért úgy kell készülni (lelkileg és csomagolásilag - utóbbiról l. később), hogy túléljük a zord időket is, lehetőleg víg kedélyállapotban.
A havat le lehet söpörni, a szelet vissza lehet fújni, de az eső az makacs dolog. Ha esőben evezünk, előbb-utóbb csuromvizesek leszünk, még esőkabátban is, mert a mozgástól egyrészt valahol csak befolyik a víz, másrészt megizzadunk a dunsztban. Keelboatban pedig mindeközben a gurulóülés elkezdi rágcsálni az esőkabátot.
Védekezzünk a napsütés ellen. A vízről visszaverődő napsugarak, továbbá a szél és az esetleg vizes bőrfelület miatt itt sokkal nagyobb a leégés veszélye. Ráadásul a csónakban nem könnyű grillcsirke módjára forgolódni, így a Nap felőli oldalunk nagyobb strapának van kitéve.
Viseljünk világos színű vászonsapkát vagy szalmakalapot. (Vigyázat, a nagy karimába belekaphat a szél; applikáljunk rá “állpántot”.) Nagy kánikulában be is vizezhetjük a fejünket (a finnyásabbak nem folyó-, hanem ivóvízzel). Nem árt a napszemüveg sem (lehetőleg barna, és nem kék üvegű). 
Mindig kenjük be magunkat magas fényvédő faktorú napozókrémmel. A felhős idő csalóka, akkor is le lehet égni. Ha nem muszáj, 11 és 15 óra között ne legyünk tűző napon. Az érzékeny bőrűek vigyenek hosszú ujjú, vékony fehér inget és nadrágot (leégés után köpönyeg...).
{A nyak és a tarkó leégésének elkerülésére használhatunk a légiósokhoz hasonló öltözetet: a sapka/kalap alá egy pólót/törölközőt betéve az eltakarja a nyak és a váll szabadon maradt felületeit. Hogy kisgatyából kilógó combunk ne égjen meg (ui. kvázi merőleges a napsugarakra), letakarhatjuk valami vékonnyal (pl. póló) Nesze neked ózon-lyuk! (*Döme*)}
A napsütés és a szél kiszáríthatja az ajkakat, vigyünk tehát szőlőzsírt is magunkkal. {Ugyanez igaz az egyéb bőrökre is, ezért legyen nálunk valami jó testápoló. (*Döme*)}
Készüljünk fel az éjszakai hidegre meleg hálózsákkal, vastag zoknival. Ha nem kapucnis a hálózsák, a hálósipka sem megvetendő.
Távoli, zord tájakon (mint pl. Németország vagy Ausztria) nagyon gyorsan változhat az időjárás; ilyet itthon csak a bolondos áprilisban tapasztalhatunk. Egy órán belül a felhősség 0% és 100% között többször váltakozhat. (Kremsnél evezgetve [Duna, Ausztria, 1998 fkm] konstatáltuk, hogy szép időnk van, csak a hegyek között gomolyog egy sötét pamacs. Odajött azonban hozzánk egy motorcsónak, és a vezetője idegesen hadonászva magyarázta, hogy sürgősen kössünk ki. Mire kiértünk a partra, már tombolt a vihar, és zuhogott az eső.)
Lásd még: Időjárás prognózis (*Zöld kaland*)
Csomagolás
A csomagok védelme
Csomagoláskor két, egymásnak ellentmondó szempontot kell figyelembe venni: könnyen elérhető legyen, amit elraktunk, de a csomagolás biztonságosan védje meg az anyatermészettől, aki elsősorban nedvesség formájában fenyegeti. Ez lehet csapadék, vagy a csónak alján lötyögő lé (pl. az esővíz, a “becsapott” folyóvíz és a kiömlött tej elegye). Ne feledkezzünk meg arról sem, hogy a csomag beeshet a vízbe.
Az idevágó mörfitörvény: ami elázhat, az előbb-utóbb el is ázik. Ezt csak akkor érezzük igazán át, ha egy hétig esőben kell eveznünk. (Ezért érdemes fiatalkorban átesni egy kéthetes németországi túrán. Utána eggyel kevesebb dolog tudja az embert meghatni.) Ennyi idő után minden vizes lesz, aminek erre akár a legkisebb esélye is megvan. Hiába csomagolunk be valamit tizenhét nylonba, a víz akkor is bejut. Lehet, hogy a nylonzacskó általában csak kívül lesz vizes, de tapasztalataim szerint elázás szempontjából csak külseje van. Belül is.
Az egyetlen megoldásnak a légmentesen lezárható műanyag hordó tűnik. A legkülönbözőbb méretekben lehet kapni, illetve nem kapni. Én az első hordómhoz 1990-ben egy MÉH-telepen jutottam hozzá (azóta ezt a telepet felszámolták), egy hétig sikáltam, de még azóta is megvan a ragasztószaga. (Az lakott benne előtte.) Ilyenben kaját nem érdemes tartani, ahhoz vadonatúj hordó kell, ami persze drágább. A hordó további nagy előnye, hogy nem tudjuk 1 g/cm3-nél sűrűbbre megtömni, így ha beesik a vízbe, nem süllyed el. Érdemes több kicsi (20-40 literes) hordót vinni, hogy ne kelljen túl sok mindent feltúrni az alul levő dolgok eléréséhez (ezeket bepakolni  is egyszerűbb a csónakba), és jó, ha van egy-két nagyobb hordónk (70-120 literes), amelybe a méretesebb tárgyak (sátor, matrac, nagybőgő) beférnek. Még egy jótanács: sokkal könnyebb olyan hordóba pakolni, amelyik a szájánál nem szűkül össze. {Új tipp hordóvásárláshoz: Csepel, II. Rákóczi Ferenc út 185-187. (Magév-telep), Mindenker BT. Nyitva 8-15, pénteken 8-13. Telefon 2776114/29 (Derecskei úr). Jó állapotú használt hordók kaphatók az új hordó árának töredékéért. (*Gyöngyi*)} {Még idén is (1995), csupán 21-es a mellék. (*Döme*)}
“A csomagolástechnika is kardinális kérdése a vízitúrának: vannak a speciális, vízhatlan (soha nem vízhatlan, de egy darabig valóban ellenálló) vízitúrazsákokra esküdők és a szerencsére hagyatkozó hordópártiak (a hordó nehezen találja meg helyét a kenuban, nem lehet ülés alá gyömöszölni, ráfeküdve napozni, a parton viszont lehet rajta ülni, ami az állandó földön gubbasztás világában olyan, mint egy jó csontkovács). A vízitúrazsákot is érdemes vastag, bekötözött nejlonzsákban utaztatni, így legalább az első borulásig kitart az illúziónk, hogy van száraz ruhánk. Ezenkívül elengedhetetlen egy kisebb, jól záródó doboz, melybe a legszükségesebbeket (cigaretta, WC-papír, dugóhúzó) rejtjük. Egy kisebb diszperzitesdoboz kiválóan megfelel a célra, vadabb vizeken érdemes - ahogy az összes cuccot - odakötni a hajó valamely beépített eleméhez.” (*VTT*)
Visszatérve a nylonra: még mindig jobb, mint a semmi. Minél vastagabb anyagból van, annál jobb. A zacskó száját madzaggal kössük be, vagy erős befőttes- vagy hajgumival fogjuk össze. Nem jó erre a célra a szigetelőszalag, mert leszedésekor kiszakadhat a nylon. Ha lehet, legyenek átlátszóak a nylonok, vagy - ha jó a memóriád - legyen mindegyik más színű. Így megspórolhatod, hogy egy zokniért kinyisd az összeset. Jobban ki tudjuk használni a rendelkezésre álló helyet (pl. hordóban), ha sok kisebb zacskóba rakjuk szét a cuccot. A nylonokat vászon- vagy orkánzsákokba rakva strapabíróbbá tehetjük a csomagokat.
Elmúltak azok a szép idők, amikor az emberfia minden zacsekot eltett, lassan már a mákot is szemenként külön nylonban mérik. De még mindig akadnak olyan vaskos darabok, amelyeket érdemes megőrizni. Itt viszont megint előjön a memória problémája. Az egyik évben ugyanis a szennyes, a másikban kenyér kerülhet bele. Erre mondaná azt Zita néném, hogy kell egy kis edzés az immunrendszernek.
{Egy alkalommal ‑ bár hordóba csomagoltam ‑, az iratok, pénz, térképek, stb. [jómagam lévén a túravezető] a könnyű elérhetőség érdekében egy nylonzsákba csomagolt táskában kerültek elhelyezésre. Aztán kikötés után jöhetett az iratok szárítása. 
Tipp: viszonylag olcsók és használhatók a szemeteszsákok. Ezeket a fentiek szellemében célszerű duplán használni. (*Döme*)}
A vizes ülőszivacs nagyon nehezen szárad meg, ezért érdemes azt is nylonba csomagolva védeni a nedvességtől, és erre pl. törülközőt rakni, hogy ne a csupasz nylonra kelljen ülni. (Ez a nylon sem óv meg az özönvíztől, de a spriccelésektől igen.) A nylont ne zárjuk le légmentesen, mert amikor ráülünk, kidurran.
A csomagolásnál (beleértve a saját testünkét is) figyelemmel kell lenni a napsütésre is - remélhetőleg. Néhány dolog, ami rosszul tűri a Napot: csoki, gitár, váll.
Mit mibe
Jó hasznát vehetjük a műanyag ládának (amilyent a zöldségesek használnak, kb. 60cm*40cm*30cm). Ebbe pakolhatjuk a víztűrő (V0) dolgokat, pl. konzervek, edények, bontatlan sör stb., és így egy mozdulattal lehet ki- és bepakolni. Katamaránban egymásra is rakhatjuk a ládákat, ezáltal helyet nyerünk. Más csónakokban igyekezzünk a csónak súlypontját minél mélyebben tartani. A ládához is van egy tippem: Fület varázsolhatsz rá, ha a felső négy sarkánál levő likakon ügyesen átvezetsz egy gurtnit, és ezután úgy lehet cipelni (egy kézzel), mint egy nagyméretű sporttáskát - ha elbírod.
A hordóban utazás joga a legvíziszonyosabb (V9, V8, ...) cuccokat illesse meg. A legelegánsabb, ha annyi hordónk és ládánk van, hogy minden felszerelést el tudunk bennük helyezni.
Érdemes a hordókat, ládákat a csónakhoz, ill. egymáshoz rögzíteni (pl. gumipókkal). {Amúgy is minden csomagot érdemes egymáshoz és a csónakhoz kötni, mert így borulás esetén elkerülhető a búvárkodás, illetve a cuccok elveszése. Így “csak” meg kell szárítani az elázott mindenfélét. (*Döme*)}
Ha (pl.) a kajáshordóban kisebb műanyag dobozokba pakolunk (pl. egyikbe a fűszereket, másikba az evőeszközöket stb.), könnyebben megtaláljuk, amit keresünk.
Az étolaj és a citromlé eredeti flakonja törékeny. Folyadékok tárolására ideális a pillepalack. (Kivétel a tömény szesz, mert az műanyagízű lesz. Hagyjuk inkább a lapos üvegben.) Mustárt és kecsöpöt lehet kapni műanyag, “csőrös” flakonban, nagyon kényelmesen lehet használni.
A befőttesüveg helyett ajánlom az ugyanolyan méretű műanyag kakaósdobozt (pl.), de csak akkor, ha tényleg vízmentesen be lehet zárni. A sót, cukrot, lisztet (illetve ezek egy részét) tárolhatjuk ilyenben. (Itt is próbálkozhatunk pillepalackkal, de ha nedves a tartalom, nehéz belőle kitermelni.) A zsírt szintén érdemes ilyen kakaósdobozba önteni; ha szép szóval nem megy bele, akkor kicsit olvasszuk fel. (A zsírt, te ütődött...)
Az ivóvizet 5-10 literes jól zárható vizeskannákban tároljuk, fejenként legalább 5 litert. (Lehet, hogy több napig nem találunk csapot.) {Legjobb az összehajtható csapos műanyag kanna. Különböző méretben (3, 5, 7, 10 l) kaphatóak és több szempontból is praktikusak. Egyrészt ha nem használod, roppant kis méretre összehajtható, másrészt egy megfelelő kampó segítségével mosogatóvá vagy zuhanyzóvá alakítható. (*Zsolt*)} A víz hideg marad, ha egy világos rongyot rakunk a kannára, és állandóan nedvesen tartjuk; egy pillepalacknyi vizet a csónak után is köthetünk (ez menet közben nem túl nyerő, mert lassít, de csorgáskor alkalmazható).
Az apróbb mütyüröket (varrófelszerelés, tartalék izzók stb.) rakhatjuk írógépszalag-dobozba (az ITV szögletes dobozát erre találták ki, főleg az átlátszó aljút) vagy filmdobozba (ebből a legjobb a FUJI, mert átlátszó, és a kupakja nem szélesebb, mint maga a doboz.) - utóbbi a fűszereknek is jó hely.
Igyekezzünk nem rideg, törékeny, hanem lágyabb műanyagból készült dolgokat magunkkal vinni. Ez vonatkozik a tányérra, pohárra, szappantartóra, vödörre, lavórra, kannára, dobozra, ládára stb. Az 1 literes fagyisdobozok általában nem felelnek meg e követelménynek, de egy 2 hetes túrát a közepes minőségűek kibírnak. A hordó megkímélheti őket, ha ésszel pakolunk.
Ha a cuccot, vagy egy részét nem autóval, hanem tömegközlekedve szállítjuk (pl. valaki később csatlakozik a túrához), akkor gondoljuk meg, hogy milyen kofferbe pakolunk (pl. fémvázas hátizsák), mert annak valahol el is kell férnie majd a csónakban. (Csak hogy ne legyen olyan egyszerű a dolog: egyszer nagyon jól jött a fémvázas hátizsák. Egy szlovák horgász bácsi kölcsönadta a rozzant biciklijét, hogy 5 km-ről vizet tudjunk magunknak hozni. A hátizsák vázáról leszedtük a vásznat, és gumipókkal ráerősítettük a 20 literes kannát.) 
A gitárt mérete miatt nem tudjuk hordóba rakni, csak nylonba bugyolálhatjuk. Nem garantálható, hogy száraz marad, ezért ha van, túragitárt vigyünk magunkkal. A már emlegetett napsütés hatására a húrláb válhat le (nekünk a Szigetközben mindkét gitárunkkal ezt történt egy nap alatt - egy Nap alatt). {Gitár: Némi igyekezettel be lehet kvázi-bombabiztosan is csomagolni. Figyelni csak arra kell, hogy az általában reggeli becsomagolás után a nylon-on belül lecsapódik a pára, és ez a nedvesség nem tesz túl jót a hangszernek. Igazán igényesek telepakolják rongyokkal vagy hasonlóval, hogy az szívja be a párát. Arra pedig jobb előre felkészülni, hogy a hőmérsékleti és páraviszonyok állandó változása miatt rendszeresen elhangolódik a hangszer. (*Döme*)}
A furulya, szájharmonika, zsebszintetizátor biztonsággal elcsomagolható, de ezekből is érdemes kevésbé értékeset vinni. (Tábortűz mellett az is ugyanolyan jól szól.)
A csomagok szétosztása
Ha több csónakkal megyünk, mindegyik a saját legénységének a felszerelését vigye. A közös holmit (sátor, kaja, edények) is úgy osszuk szét, hogy bármelyik csónak egyedül is átvészelje az éjszakát, ha elkeveredik a többiektől.
A felszerelés összegyűjtése, pakolás
Egy csónakban általában bőven elfér minden, amire az embernek szüksége lehet (ellentétben pl. a biciklivel és a hátizsákkal). Ne spóroljunk hát fölöslegesen a kényelmünket szolgáló holmikkal (vastag hálózsák, több edény stb.), de azért a mikrósütőt és a nagymama mellszobrát hagyjuk otthon.
A túrára készülés idejére különítsünk el otthon egy helyet (pl. egy nagy asztalt a szobában, vagy egy leterített nagy nylont a sufniban), ahova pontosan azokat a dolgokat rakjuk, amiket magunkkal akarunk vinni. Írjuk össze a tervezett leltárt, és jelöljük, ami már megvan.
Az időxavára hallgatva ezt a tevékenységet is gépesítettem. A következő kategóriákba sorolom a cuccokat:
	még nem tudom, vigyem-e
	beszerzendő (boltból, nagynénitől)
	meg kell találni (lakásban, pincében)
	megvan, de meg kell javítani
	hibátlan, össze van készítve (ott van az asztalon/nylonon)
	már kinn van a csónakházban (csak azt hiszed)
Igyekezzünk fenntartani a konzisztenciát a valóság és az adminisztráció között. (Pl. ha valamit kiszedünk az összepakolt kupacból megvarrni, akkor azt a listán is tegyük át a javítandók közé.) Még így is lehet, hogy otthon marad valami, de kisebb az esélye, mint ha mindent fejben próbálnánk tartani.
Remekül el tudnak keveredni dolgok átpakoláskor: nylonról utcára, utcáról autóba, autóból csónakházba, csónakházból stégre, stégről csónakba, stb. (A Tiszán, amikor nem működött a zsilip, és mindent át kellett cipelni, sikerült elhagynunk egy sátrat.) Gondosan rakjunk át mindent, nézzünk körül, nem bújt-e el valami, pl. a kocsiból kipakolás után kukkantsunk be az ülések alá és a kesztyűtartóba is, keelboatban a trepnik alatt lapulhatnak dolgok. Az átpakolás végén valaki olvassa fel a leltárt, és minden darabnak legyen gazdája, pl. “A labdát én raktam be a csomagtartóba, a bográcsba” - ehhez persze az kell, hogy pontosan tudjad, mit is rax éppen át.
Jelentősen csökkentheti a kavarodást, ha a hordókba és ládákba már otthon bepakolunk, és így szállítjuk  ki - autóval - a csónakhoz, ahol már csak be kell rakni őket.
{Törekedjünk arra, hogy a tréler vagy egy külön autó szállítsa le a csomagokat. Roppant kellemetlen busz után futni úgy, hogy a hónod alatt a hordók, a hátadon a háromláb és a gitár, a nyakadban pedig a kondér... (*Zsolt*)}
Leltár
*Puding* felszerelése (vízálló):
V0	hangosbeszélő, hogy visszabeszélhessünk a nagy hajóknak és a zsilipfőnöknek
V0	radar
V0	éjjellátó készülék
V0	ultrahangos mélységmérő
V0	rádió adó-vevő, hogy nagy hajónak álcázva magunkat ne kelljen a zsilipelésre várakozni
V0	laptop, VSAT
V0	rádiótelefon
Egyéni felszerelés:
V9	rengeteg (tartalék)nylonzacskó, vászon- és orkánzsákok
V9	hálózsák, pizsama, hálózokni, hálósapka, alvómaci (nem baj, ha nagy, legalább használható párnának)
V8	polifoam vagy gumimatrac + pumpa
V5	(belül) esőkabát és ‑nadrág
V1	nagyméretű esernyő (kisebb-nagyobb esőt át lehet vészelni alatta, akár vízen is)
V8	(belül) gumicsizma
V6	(torna)cipő, póttornacipő
V0	strandpapucs, szandál
V7	farmer, melegítő, rövidnadrág
V0	fürdőruha
V8	fehérnemű, zokni, póló (nagyon dekoratív, ha mindenkin tengerésztrikó van)
V9	törülközők
V0	fehér vászonsapka, szalmakalap, vékony hosszú ujjú fehér ing + nadrág
V2	oldaltáska, (kisméretű) hátizsák
V0	mosószer, csipesz, ruhaszárítókötél
V0	szappantartó, szappan (tartó nélkül V2), fogkefe, fogkrém, sampon, dezodor, testápoló, kézkrém stb.
V0	{borotva, borotvahab/-krém, aftershave (*Döme*)}
V9	WC papír, pézsé, zsebkendő, eü. betét
V9	fogamzásgátló eszközök
V0	szúnyogriasztószer, szőlőzsír, napozókrém
V0	mélytányér, (pléh)bögre, kulacs, evőeszköz (kanálgép), bicska
V0	parafadugó, műanyag koronazár (arra az esetre, ha nem tudjuk az egész üveg bort meginni)
V1	{krumplihámozó (*Döme*)}
V7	konyharuha, szalvéta
V8	zseblámpa, elemes fénycső, tartalékelemek és ‑izzók, {barlangász fejlámpa (bográcsban való főzéshez és éjszakai evezéshez) (*Zsolt*)}
V9	gyufa
V5	öngyújtó
V0	spárga, madzag, kötél, gumipók, drót, damil
V0	{befőttesgumik (*Puding*)}
V0	biztosítótüvek, zsilettpenge
V5	varrófelszerelés (tű, cérna, gomb), olló, körömcsipesz
V9	fényképezőgép (de jó neked, ha V0), film
V0	óra, vekker (vízálló, különben V9)
V9	{távcső (már ha van látnivaló, pl. vízimadarak, vaddisznó, stb.) (*Döme*)}
V9	személyi igazolvány (útlevél), jogosítvány, kedvezményekre jogosító igazolványok (pl. diákigazolvány - külföldre nemzetközi), igazolványkép, biztosítás
V9	a kocsi papírjai: forgalmi engedély, környezetvédelmi zöld kártya, kötelező biztosítás igazolása (külföldre kérni kell a biztosítótól ennek nemzetközi változatát), baleseti bejelentőlap.
V8	toll, ceruza, vízálló filctoll, cellux, papír, füzet (túranaplónak)
V8	pénz (valuta), csekk, hitelkártya, telefonkártya
Közös felszerelés:
V(-1)	csónak, evező, pótevező, kormánylapát 
V0	horgony, kikötőkötél, 2 földbe verhető erős vascölöp a csónak kikötéséhez
V5	sátor, alá-elé nylon
V0	pótcövekek, pótkifeszítőkötelek, kisseprű
V9	egészségügyi felszerelés: l. külön
V1	alufólia, folpack
V0	fakanál, kiszedő, vágódeszka, merőkanál, konyhakés, sajtreszelő (ínyenceknek)
V0	mosogatószer, mosogatószivacs
V0	bogrács, 3-láb, lánc, lábasok, fedők
V0	rostély (grillezéshez), nyárs
V5	petróleumfőző, petróleum, spiritusz
V5	gázfőző, gázpalack, gázgyújtó (pl. piezokristályos)
V5	benzinfőző, benzin, imakönyv, tűzoltókészülék, panthenol
V8	spirituszkocka, hozzá állvány (utóbbi V0, de úgyis együtt ázik általában az előbbivel) {Ha nem is a spirituszkockán főzöl, nedves időben gyújtósnak kiváló. (*Döme*)}, bőrkesztyű (V0: ha vizes, még kevésbé éget meg a forró konzervdoboz)
V1	gyertya, fáklya, petróleumlámpa, petróleum
V3	balta, fűrész, gyalogsági ásó
V9	keelboathoz tartalék alkatrészek: tulipán (mindkét oldali), rögzítőcsavarral, komplett gurulóülés, lábtartócsavar, kapupántcsavar anyával és alátéttel, szarvasfaggyú (sebum), gépolaj, gépzsír
V1	fogó, csavarhúzó, villáskulcs, fúró, reszelő
V1	csavarok, szögek, deszkák, lécek, műgyanta, üvegszövet, szigetelőszalag, leukoplaszt, pillanatragasztó
V9	smirgli
V2	rongyok
V0	lavór, vödör, zuhanyozó (pl. locsolókanna), ivóvizes kanna
V0	hűtőtáska (nem csak rövid túrára: az Elba mentén majdnem minden szálláshelyen volt mélyhűtő; a jégakku fölöslegesen foglalja a helyet, használj helyette fagyasztott tejet.)
V0	{szódásüveg, patron (*Apu*)}
V1	sátorlap (vitorla katamaránhoz, “asztal”)
V0	zászlórúd (árboc), zászló
V0	műanyag hordók (belül V9), műanyag dobozok (belül V9), műanyag ládák
V7	ülőszivacs, rá nylon (kívül V1)
V9	zsebrádió (vízállás-jelentéshez)
V8	kilométer mutató, térkép, iránytű
V9	útikönyv, szótár
V8	furulya, gitár, kották, póthúr, kápó
V0	labda
V9	kártya
Létszámtól függően az egyéni/közös felosztás persze más lehet. A túrára készüléskor mindenképpen állapodjanak meg ebben a résztvevők, és a közös felszerelés darabjaiért legyenek egyéni felelősök.
Kaja
Ha nagyobb tételben vásárolsz, érdemesebb a sarki fűszeres helyett egy diszkont áruházat felkeresni, célszerűen autóval. Keresd a konzerv-kiárusításokat. Itt a konzerv néha azért olcsó, mert meg vannak számlálva a napjai a szavatosság lejártáig, de a túra végéig nem fog megromlani.
Egyes konzerveken egy körberagasztott papír jelzi, mit rejt a doboz. Ez a papír bármikor leázhat (sőt, az is előfordulhat, hogy a cetli alatt a dobozon egészen más felirat van), ezért én bele szoktam karcolni a dobozba a kaja nevét, rövidítve. (Nem tudja valaki, mi lehet az a KF? {} Már évek óta őrzök egy ilyen vésetű konzervet, mindig akkor kerül elő, amikor éppen semmi kedvem zsákbamacskát enni.)
Az újfajta konzervdobozok nyitó nélkül, egy mozdulattal felbonthatók, mint a dobozos sör. (Ez úgy működik, hogy a tetején van egy fogantyú, és ezt meghúzva a “perforálás” mentén körbe kinyílik.) Ilyen konzervet ne tárolj huzamosabb ideig nedves helyen, mert a perforációnál elkezdi enni a dobozt a rozsda, és ez kinyitáskor garantáltan belekerül a kajába is.
Némely szardíniakonzerveket elegánsan celofánba csomagolva árulnak. Az ember naivan azt gondolná, hogy ez védi a dobozt, pedig éppen ellenkezőleg. Ugyanis ez a csomagolás nyilván nem teljesen vízálló, és ha egyszer belül nedves lesz, nem tud kiszáradni. Így meglepő gyorsasággal rohad el a fémdoboz. A Németországot (és benne egy kéthetes esőt) megjárt ilyen konzervjeink egyszerre dobták fel a talpukat a konyhaszekrényünkben, azóta sem bírtuk a halbűzt kisikálni.
Az alábbi lista 4 embert tartott el 3 hétig Németországból hazajövet. (A jótanácsok egy része is a külföldi túrákra vonatkozik, ahol tudvalevőleg drága a kaja és rossz.)
V2	20 kg krumpli
V2	? kg alma
V7	5 doboz gyorsrizs
V4	5 kg hagyma
V7	5 kg zöldpaprika
V9	2 kg liszt
V9	1 kg gríz
V7	5 kg cukor
V7	1 kg só
V5	3 kg zsír
V7	2 liter olaj
V5	3 zacskó élesztőpor (lángoshoz)
V4	? fej fokhagyma
V7	20 zacskó = 20 liter levespor [V0 :-)]
V7	4 doboz = 8 liter leveskocka (erőleves, halászlé)
V7	6 zacskó = 3 liter pudingpor <por@td.pgsm.hu> {Hehe. (*Puding*)}
V7	1 doboz kakaópor
V7	25 zacskó = 20 liter italpor
V1	4 üveg = 1 kg lekvár
V1	1 üveg = 1/2 kg méz
V5	3 zacskó száraztészta
V5	1 zacskó fűszerpaprika
V1	1 zacskó bors (forralt borhoz)
V1	1 zacskó fahéj (forralt borhoz)
V1	1 zacskó szegfűszeg (forralt borhoz)
V0	4 liter almabor (forralt borhoz)
V7	3 doboz teafű
V0	1 liter citromlé
V0	1 üveg mustár
V0	1 üveg kecsöp
V1	2 tubus majonéz
V1	1 tubus piros arany
V0	4 (kis) doboz sűrített paradicsom
V0	(legalább) 1 db 400 grammos melegétel-konzerv/fő/nap
V0	sok vagdalthúskonzerv
V0	sok májkrémkonzerv
V0	halkonzerv számolatlanul (istenem, azok az olcsó szovjet konzervek...)
A következők indításnak jók, de hosszú ideig nem állnak el, vagy nem érdemes otthonról az egész útra cipelni. Később frisset kell venni, vagy meg kell próbálni nélkülözni őket:
V8	kolbász, szalámi (eláll, csak gusztustalanul megizzad)
V6	füstölt szalonna (lemászik a fedélzetről, mint a Patyomkin páncéloson)
V8	sajt
V9	kex, nápolyi
V8	darált dió
V1	tojás (főve tovább eláll)
V9	kenyér: fehér, rozs (tovább eláll), tartós
Igazából ide kellene sorolni a zöldpaprikát is, mivel nedves időben hamar elkezd rohadni. Ilyenkor egy nagyszabású lecsófőzés keretében kell tőle mexabadulni. A krumplit és a hagymát nem érdemes vízállóan, azaz légmentesen csomagolni, mert akkor nem szellőzik. Vállalni kell a kockázatot, hogy elázik, és száraz időben kiteríteni szikkadni.
Az alábbiakat pedig érdemes helyben megvenni, mert úgy olcsóbb, és/vagy mert gyorsan romlók:
V0	tej
V9	kenyér, müzli, zabpehely
V1	csoki, mogyorókrém
V0	sör, olajbogyó
V2	gyümölcs
A szűk keresztmetszet a kenyér. A tartóstejet, sört, csokit érdemes nagy tételben beszerezni (odakint) egy diszkontban - akár az egész útra is, ha előre fel tudjuk mérni az igényünket (azért a szavatossági időt nézzük meg). Mindezek Németországban bosszantó módon vagy olcsóbbak, vagy jobbak, mint idehaza. A tartós tej pl. tényleg tartós, stb.
{A tejekre érdemes figyelni, nehogy megbuggyanjanak a melegben (Még az elméletileg 1 hónapig jó tartóstejek sem viselik a napot: egy délelőttnyi napozástól felfúvódnak, délutánra már túró lesz belőlük. [Szeretitek a túróstésztát?]). Célszerű lehet vízhűtés alkalmazása, azaz egy nylonzsákban vagy krumplishálóban a hajó után kötni. (*Döme*)}
Még egy jótanács a tartóstejjel kapcs.: Ha megmarad, hazahozod, és lefagyasztod, ne próbáld mikrósütőben kiolvasztani, mert a papírdoboz rejt egy alumíniumréteget is, amely szép tűzijátékot rendez...
Hogy ne kapjon a legénység skorbutot, vegyünk gyümölcsöt is. Nyugaton az új-zélandi alma sokba kerül és ízetlen, de a déligyümölcs nem drágább, mint itthon, és ugyanolyan finom. Almát csak kiskereskedelmi mennyiségben vittünk magunkkal itthonról, nem tudom, hosszú távon mennyire bírja a gyűrődést {}.
Táborozás
A táborhely kiválasztása
Hacsak nem előre megbeszélt, ismert, és garantáltan szabad táborhely vár minket este, már jóval sötétedés előtt kezdjük el a partot nézegetni.
A táborhelykeresés hasonlít ahhoz, amikor a Belvárosban próbálunk autóval leparkolni a célhoz közel, azzal a különbséggel, hogy egy “nem is volt olyan rossz az a” táborhelyre fárasztó, néha lehetetlen visszamenni. (A valószínűségszámításhoz konyítóknak: a táborhelyek kvázi Poisson-folyamatot alkotnak.)
Ahogy közelg az est (vagy a viharfelhő), úgy lesznek egyre szimpatikusabbak az egyébként roppant előnytelen táborhelyek, már csak azért is, mert a sötétben nem látszik, milyen ronda a környék.
Egy ideális táborhely a következőket tudja (nem fontossági sorrendben):
	Kényelmes kikötési és kipakolási lehetőség (lankás kavicsos vagy homokos part, esetleg stég)
	A csónak a vízről könnyen kiemelhető védett helyre, vagy biztonságosan a vízen hagyható
	Vízszintes, sima, füves terület a sátornak, laza, kavicsmentes talaj a cövek beverhetőségéhez (de nem száraz homok, mert abban nem marad meg)
	Elegendő mennyiségű tűzifa viszonylag kevés munkával kitermelhető, tűzrakóhely
	Nem legelő, tehát tehénlepény-, birkabogyó-, stb. mentes
	Csendes, elhagyatott
	Jó eséllyel megéred a reggelt (lásd még: Közbiztonság)
	Szúnyog-, kullancs-, bögöly- és horgászmentes
	Ivóvíz, élelem közel
	Szemétgyűjtőhely közel, de szaglótávolságon kívül
	(Melegvizes) mosdási lehetőség, WC (szintén szaglótávolságon kívül)
	Jó fürdési (úszási) lehetőség: l. kikötés + tiszta víz, kis sodrás, lassan mélyülő, kő-, vaskályha- és autóroncsmentes mederfenék
	Ingyen van (esetleg fizetnek, ha ott alszol)
	Sátorozni nem tilos

Továbbá (időjárásfüggő):
	Száraz a fű
	Árnyékos, szélvédett sátorhely
	Esővédett hely a közelben
	Napozó
A általam ismert legjobb táborhely is legalább hatot nélkülöz e tulajdonságok közül.
Nem árt “kiszámolni”, hogy hol fog feljönni reggel a Nap, és ezt is figyelembe venni a sátorhely kiválasztásánál, mert kellemetlen dolog hajnalban arra ébredni, hogy megfőttél.
Száraz időben is érdemes körülnézni, merre folyna a víz (és hol állna meg), ha esne. (Egyszer Ingolstadt alatt egy nagyon hosszú köves part mellet evickéltünk, és már igencsak ki akaródzott kötni. Végre találtunk egy 5 méter hosszú kőmentes szakaszt, gyorsan le is táboroztunk. Arra csak másnap reggel, 5 centis vízben ázva jöttünk rá, hogy miért is volt kőmentes ez a rész: itt vezették le az egész környék esővizét a Dunába.)
Ha lehet, emeljük ki a csónakot a vízről,  de még ott is kötözzük egy fához, vagy horgonyozzuk le. Lefekvés előtt nézzünk körül a parton, nem maradt-e ott valami, amit egy esetleges áradás elvihet. Pakoljunk el mindent esőállóan, azaz a sátorba vagy hordóba. Nem elég egy nylonnal leteríteni.
{Az áthúzott, fejjel lefelé álló horgony kikötési tilalmat jelöl, általában nyilakkal kiegészítve, melyekre rá van írva, hogy az adott irányban mekkora távolságra vonatkozik a tilalom. Mindenesetre ne táborozzunk ilyen tábla alatt! (*Döme*)}
Sátor
A megfelelő sátor kiválasztása
Egy éjszakát szinte bármilyen kunyhóban el lehet viselni, de hosszabb túrára komolyabb házat vigyünk magunkkal. 
Az egyik legfontosabb szempont, hogy belül száraz maradjon a sátor, ez leginkább kétrétegűvel sikerülhet. A külső réteg álljon ellen a víznek (pl. nylon), a belső viszont szellőzzön, tehát ez ne műanyagból, hanem vászonból legyen.
A víz alulról is jöhet. A sátor alja is legyen garantáltan vízálló.
A kutyaól kezd kimenni a divatból, egyre inkább tért hódít az iglu. Ez olyan sátor, amelynek nem merev rudazata van, hanem - általában két - ívben meghajló rúd feszíti ki boltívszerűen a vásznat. Lehet, hogy ezt sem lehet gyorsabban felverni teljesen, mint a hagyományos sátrat, de - hacsak nincsen teljesen elfuserálva a konstrukció - “minimálkonfigurációban” hamar felállítható. Ez akkor nagyon hasznos, ha esőben kell sátrat verni. Ha már úgy-ahogy áll a ház, és biztonságos helyen vannak a cuccok, nyugodtabban pepecselhetünk a cövekekkel és a kifeszítőkötelekkel. (Az iglu ez utóbbiak nélkül is megáll úgy-ahogy, de ne legyünk lusták. A biztos rögzítés szél ellen hasznos, ha pedig a külső réteget kifeszítjük, kisebb az esélye, hogy összetapad a belsővel és beázik.)
Sátorból kapható nagyon olcsó és nagyon drága is, az ár általában korrelál a minőséggel:
	vízálló - l. feljebb + szemerkélő esőben nyitva lehet hagyni úgy, hogy ne essen be
	masszív vászon
	erős cövek - nem baj, ha nehéz, de görbülés nélkül menjen bele a kemény talajba is
	megbízható rudazat (nekem már hasadtak el sátorrudak hosszában)
	beférnek melléd a cuccok is - pl. az előtérbe
	minél nagyobb felületű zárható szúnyogháló
	könnyű - ez evezőstúrán elhanyagolható szempont
E tulajdonságok egy része természetesen csak használat során derül ki, de azért nem teljesen zsákbamacska a vásárlás. (Egy 3000 Ft-os igluval semmiképpen se menjünk 3 hetes útra.)
A csónakhoz hasonlóan sokszor a sátor sem kényelmes, ha annyian költöznek bele, ahány személyre hivatalosan méretezve van, mert akkor nem fér be a cucc. (Fiatal házasoknak pedig kifejezetten tágas belső terű sátor ajánlott.) Hosszabb túrán jól jöhet egy nagyobb sátor, ahol rossz időben össze lehet gyűlni társasági életet élni. 10 jó ember egy 4 személyes sátorban is elfér.
A “gyári” sátor feljavítása
Igényesebbek feltuningolhatják a sátrat: pl. ha a külső réteg nem ér a földig, varrhatunk rá körbe szoknyát. Ha féltjük az alját, vágjunk méretre erős nylonból alátétet, de úgy, hogy ne lógjon ki a sátor alól, mert akkor bevezeti alá az esővizet. A sátor elé is teríthetünk nylont vagy sátorlapot (ez különösen homokon előnyös, mert kevesebb homok kerül be a “szobába”), de ha esik, szedjük fel. Ha nincs a hálórészben középen a plafonon csillártartó, varrjunk oda egy hurkot, amibe beakaszthatjuk a lámpát.
A sátor zsákja általában ugyanabból a vászonból van, mint maga a ponyva. Ez a hasonlóság rohamosan csökkenhet, ha ebben a gyári zsákban tartjuk a sátrat, mivel a tok sokkal gyorsabban kopik. Kerítsünk (varrjunk) inkább egy másik tartót a sátornak, az eredetit pedig tegyük el. Kitűnően fel lehet használni foltnak, ha kiszakad a sátor (mert biztos, hogy sehol nem fogsz pont ugyanilyen színű anyagot kapni). Hasonló összefüggések igazak lehetnek a hálózsákra is.
A sátor tartozékai között néha idegesítően apró mütyürök is vannak. Ne is reménykedjünk benne, hogy ezeket sokáig meg tudjuk őrizni, hacsak nem teszünk valamit az ügy érdekében Pl. az egyik hagyományos alakú sátram két rétege közé a rúdra kell húzni egy kis hengerecskét távtartónak, ezt egy madzaggal a belső réteghez kötöttem. Hasonlóan érdemes a rúdhoz kötni az aljára való tappancsot. 
Sátorverés
Ha megvan a tökéletes sátor, akkor már csak fel kell verni. Ehhez ötletek a táborhely kiválasztása címszó alatt is találhatók, álljon itt néhány további szempont.
Sátorveréskor a cövekeket, különálló mütyüröket ne rakjuk a földre (fűbe), hanem a sátor zsákjára, vagy matracra, nylonra. 
A sátor körülárkolásának nem vagyok elkötelezett híve, nem azért, mert nagy meló, hanem mert néhány árok tönkre tud tenni egy klassz, füves táborhelyet. Fűmentes, laza talaj (homok) esetén turkálj, amennyi jólesik.
Védekezzünk a szél ellen is. Ha nincs szélárnyék, legalább olyan irányban verjünk sátrat, hogy minél kisebb esélyt adjunk a vitorlázásnak. Ha a talaj teljesen laza (pl. vastag száraz homok), akkor a cövekek “leverésétől” nem lesz jobban rögzítve a sátor, mert ezeket egy enyhe fuvallat is kiszedi.
{Sátorverés homokban: A gyári cövekek semmit nem érnek. Vágj fát: kb 40 cm hosszú, és 1-2 cm vastag cövekek megteszik, a sátor végére pedig egy fél méter hosszú és 4-5 cm széles cölöp (baltával könnyedén leverhető). Ez szélcsendes időben és gyenge szélben elegendő. Ha erősebb a szél, akkor mindegyik cövek helyére tegyél ilyen cölöpöt, és a külső sátorlap alját szórd meg alaposan homokkal. Nem árt, ha ezt bírja is a sátrad. Általában vászonsátort érdemes használni, vagy iglut (azt elég a madzagjainál kikötni, és amikor az ember be akar menni, csak ugrik egyet, felnyúl, elkapja a sátor alját, és visszahúzza a földre.) Láttam már olyan sátrat, aminek harisnyavastagságú anyaga a normál kifeszítést sem bírta ki. (És hajnalra a belső oldalán patakokban folyt le a víz [nem esett]). Sztori: tavaly (1993) Tivadarnál olyan kellemes szellő kerekedett, hogy az egyik sátrat ötünknek sikerült 2 órás megfeszített küzdelemben leverni. (*Dinnyés*)}
{Több éven keresztül sátoroztunk a tengerpart homokján. A trükk: a sátorzsinórt öklömnyi, jobb esetben fej nagyságú kő köré hurkolni és elásni a homokba. (*Zita néni*)}
Vigyázz a házadra
A rudazat arra van méretezve, hogy a sátrat elbírja. Ne támaszkodj hát rá, bármennyire is emlékeztet a villamos kapaszkodójára.
Szokjunk hozzá, hogy bóklászás közben a sátrakat nagy ívben elkerüljük, különösen sötétben, mert a kifeszítő kötelek elgáncsolhatnak, és a vászon is elszakadhat. A nagyon kilógó madzagra érdemes valami feltűnőt ráaggatni. A frekventált útvonalakon (pl. kitaposott ösvény) ne feszítsünk keresztbe spagócát.
Sátorban tüzet gyújtani, főzni, gyertyát, petróleumlámpát, füstölőt használni, dohányozni életveszélyes.
Sátorbontás
Bontáskor lehetőleg mindent egyből a zsákjába tegyünk. Ha leakasztunk egy kifeszítőkötelet, a cövekjét is egyből szedjük ki, mert fél perc múlva már nem fogjuk megtalálni a fűben (csak egy perc múlva, amikor valaki mezítláb belerúg). Nézzük meg a sátor zsebeit, nem maradt-e benne olyasmi, ami kilyukaszthatja, vagy ami napközben kellhet (szegény órám a zsák mélyéről szokott bánatosan pittyegni). 
Miután kiköltöztünk, takarítsuk ki a belső részt egy kisseprűvel.
A vizesen elcsomagolt vászon már egy nap után elindulhat a penészedés lejtőjén. Ez nemcsak ronda foltot hagy, de gyengíti az anyagot is. A vizes nylon csak büdös lesz. A sátor alja még száraz időben is benedvesedhet. Összecsomagolás előtt akasszuk ki egy fára száradni, vagy terítsük ki aljával felfelé egy garantáltan száraz helyen (fű helyett nyerőbb a kavicsos part). A ráragadt sarat, fűcsomókat szedjük le, már csak azért is, mert nem minden sátrat lehet úgy összehajtani, hogy az alja ne érintkezzen a vászonnal.
Ne szemetelj
A táborhely, kikötőhely stb. elhagyása után legfeljebb az a hulladék maradhat, ami már érkezésünkkor is ott volt, de ha lehet, inkább kevesebb. A kibelezett Trabantot nem kell magunkkal vinnünk, de a (mások által) eldobált papírzsebkendőket, konzervdobozokat nyugodtan összeszedhetjük. A szemetet rakjuk nylonba, és a legközelebbi szemétgyűjtőnél szabaduljunk meg tőle. A tűzrakóhely és a folyómeder nem szemétgyűjtő.
A növényi hulladék (almacsutka, krumplihéj stb.) nem számít szemétnek, (sőt, többet ártasz, ha a szemetesbe rakod), de ne a vízbe dobjad, hanem ásd el. Minden egyéb (újságpapír stb.) természetidegennek minősül. [S ha kertes házban laksz, a túráról hazatérve is tartsd meg azt a jó szokásodat, hogy a növényi hulladékot komposztálod. A papírnak, üvegnek, használt elemnek keress szelektív hulladékgyűjtőt a környéken, illetve rágcsáld az önkormányzatod fülét ilyenért, ha nincs. Részesítsd előnyben a visszaváltható üvegben/pillepalackban árusított dühítő italokat. Ha lehet, kerüld a TetraPak csomagolást. S ha már itt tartunk: ezt az anyagot is lehetőleg újrapapírra nyomtasd ki, ha már muszáj kinyomtatnod. Ajánlom figyelmedbe a papír mindkét oldalát: Vagy kétoldalasan printelj, vagy használj egyik oldalán már telefirkált papírt.]
Néha több napig kell magunkkal cipelni a szemetet, amíg egy kukát találunk. A konzervdobozt nyissuk ki mind a két oldalán, és lapítsuk össze, így sokkal kisebb helyet foglal. A halkonzerv dobozát érdemes kiöblíteni, mert különben igen büdös tud lenni.
Ha nincs WC a táborhelyen - ami valószínű - ássunk gödröt, és végtermékünket takarjuk be. A használt WC-papírt szintén ássuk el, ez fosszilis.
{A papírok és a polietilén pillepalackok (EPP, EPE, PEP, stb.) akár el is égethetők (no szemét, no környezetszennyezés). Más műanyagokat (pl. PVC) inkább cipeljünk magunkkal. A papírszemét amúgy gyújtósnak is elég jól elhasználható. (*Döme*)}
Tűzrakás
A tűzrakóhely kiválasztása
Ne rakjunk tüzet fák alatt. Legjobb a parton, a vízhez közel. Legyen készenlétben vödör, lavór, bogrács, vagy nagyméretű, nem túl lyukacsos nylonzsák tűzoltáshoz.
Vegyük figyelembe a szélirányt tűzrakáskor, hogy a szikra, a füst és a pernye ne a tábor vagy a csónak felé szálljon. (Ha változó irányú a szél, akkor általában nem fúj erősen.)
Ha már van kiépített tűzrakóhely, vagy tűznyom, ami a fenti feltételeknek eleget tesz, lehetőleg mi is ott gyújtsunk tüzet. Legyünk igen rossz véleménnyel arról, aki szemétgyűjtőnek használta a tűzrakóhelyet.
Táborozóknak írott könyvecskében olvastam azt a tűzhelykészítési ötletet, hogy a függőleges, szakadt part oldalába vájjunk lyukat. Sajnos, sok helyen látni ilyen kemencék nyomait. Ezek előbb-utóbb beomlanak, és hátrébb szorítják a fenti füves részt. Ha már úgyis van időnk kényelmesen berendezkedni egy táborhelyen, rombolás helyett inkább építsünk (agyagból, kövekből). (Hasonló okokból nem szeretem, ha az ilyen partfalba lépcsőt vájnak. Ezt is lehet okosan csinálni: a lépcsőfokokat alulról támasszuk meg deszkával, amit két levert cölöp tart, és töltsük fel az így létrejövő kis teraszokat kaviccsal.)
Vigyázz
A tüzet soha ne hagyjuk őrizetlenül, lefekvés vagy a táborhely elhagyása előtt vízzel teljesen oltsuk el.
Sátorban tüzet gyújtani, főzni, gyertyát, petróleumlámpát, füstölőt használni, dohányozni életveszélyes.
Fanyűvés
Tüzelőnek csak teljesen száraz fát használjunk. Élőfát e célból kivágni értelmetlen gyilkosság. Vízparton a leggyakoribb fa a fűz. Ennek meglehetősen alacsony a fűtőértéke (cserébe viszont könnyű felaprítani), különösen, ha uszadékfaként már többször szétázott és kiszáradt. Elég sok fa kellhet tehát egy több órás szalonnasütéshez. A főzést kevesebből is meg lehet úszni, mert ahhoz kisebb tűz kell, és rövidebb ideig.
A népszerű táborhelyek közelében valószínűleg már minden fát elrágtak a vikkendférgek. Ürítsük ki a csónakot, és lakatlan helyről hozzunk tüzelőt - általában fél kilométeren belül találunk ilyen “Tüker-telep”-et. Mivel a fát előbb-utóbb úgyis fel kell aprítani, ezt tegyük meg már a lelőhelyen, így jobban be lehet pakolni a csónakba. (A fakéregtől és a gallyaktól csupa kosz lesz a csónak, utána tehát ki kell majd mosni - legegyszerűbb “elsüllyeszteni”, és akkor elegánsan kiúszik a szmötyi.) Szúnyogelhárítót mindenképpen vigyünk magunkkal, mert fanyűvés közben pucéran is megizzadunk, aztat pedig nagyon szeretik ezek a dögök. 
A táborhelyen maradtaknak nem szabad gúnyosan mosolyogniuk a visszatérő favágók falánkságán, ha púposra tömik a kenut, annyi fa talán elég lesz egy egész estét betöltő tábortűzhöz.
Tudom, hogy értesz a favágáshoz (is), de azért elmondom: baltával csak akkor érhetsz el komolyabb eredményt, ha a mozgási energiája teljes mértékben a fa darabolására, és nem elmozdítására fordítódik. (Ezért nem ajánlom a júzerzgájd szerint baltának, fűrésznek és ásónak is használható szovjet gyártmányú csodaszerszámot: baltaként egyáltalán nem funkcionál, mert lötyög a foka.) A munkadarab tehát legyen szilárdan rögzítve, pl. tőkére téve.
A fűrész és a balta szeretnek elbújni a fűben vagy a homokban, ezért érdemes a nyelüket különböző színű szigetelőszalagokkal vagy festéssel feltűnővé tenni.
A száraz papírhulladékot ne dobjuk ki ész nélkül, jó lehet még gyújtósnak.
Ha lehet, hagyjunk táborhelyünkön tüzelőt az utánunk jövőnek (különösen, ha nekünk is hagyott az előző lakó).
Főzés, étkezés
Főzés
Lásd még: Turista menü, tábori főzőcske (*Zöld kaland*)
Főzőeszközök
Gázfőző
Rövidebb túrákra a legjobb megoldás, mert nagyon kényelmes kezelni, viszont a gázutánpótlás elég nehezen megoldható túra közben. Budaörsön van egy gázpalack töltő állomás. {}
Mostanában terjedtek el az eldobható gázpalackok, persze a ká-európai ember ezeket is újratölti. Egy kéthetes túrán ketten nem használtunk el egy egyliterest, pedig használtuk rendesen. A hozzá tartozó “főző” néha csak egy szelep és három pöcök, amelyeken megáll a lábos. A célnak megfelel. Van drágább is, beépített piezokristályos gyújtóval és műholdvevő antennával.
Petróleumfőző
Ügyes ember ezt is könnyen kezeli, de óhatatlanul büdösebb, mint a gáz. Nem robbanásveszélyes, de igencsak gyúlékony. A bemelegítéséhez szükséges alkohol (spiritusz) mennyisége nagyon megnőhet huzatban, érdemes ráeszkábálni egy 800 grammos ételkonzerv mindkét végén nyitott dobozából egy szélfogót, amin a szelelés érdekében üssünk ízléses lyukakat. A petróleumfőző porlasztója gyakran eltömődik, vigyünk magunkkal nagyon vékony drótból készült dűznipucolót.
Benzinfőző
{Szerintem nagyon rulez kis dolog, roppant kis helyen elfér, és csak úgy ontja a meleget. Ha megfelelőképp szélárnyékos helyen használod, és nincs nagyon ledevalválva, akkor gyönyörű, korommentes, egyenletes lánggal ég. Egyetlen hibája, hogy ha elszámolod a naftát (amiből egyébként szerfölött kevés kell neki, egy nagyobb injekcióstűnyivel kényelmesen főzhetsz 5 dl zacskós levest), no szóval ha úgy döntesz, hogy majd utántöltöd, akkor meglepetés érhet ugyanis a tartályában forró benzingőz van, méghozzá túlnyomáson, szóval ha kinyitod, nagy bumm lesz. Rémhírek terjengenek még a begyújtási procedúráról is, megfelelő lazaság esetén ez nem okoz gondot. (Értsd: megtöltés után lazán leöntöd a főzőrózsát benzinnel, és rágyújtasz.)
Vitathatatlan előnye, hogy mindenhol terem bele nafta, ahol az autók nem maradnak szárazon, vitathatatlan hátránya, hogy a benzinespalackot jól meg kell választani (nekem egy piros pléhpalackom van, amit egy patentzáras porcelándugó tömít, némi gumialátéttel, és gyakorlati tapasztalat, hogy nem engedi ki a benzinszagot.) Ha bővebben érdekel a dolog, egyszer szívesen látlak egy kis erődemonstrációra, feltéve, hogy hozol egy deci ólommentes autóbenzint (vagy mosóbenzint, patikabenzint) (*Gábor*)}
Spirituszkocka
A legegyszerűbb főzőeszköz. Szélcsendes helyre rakva egy 400 grammos konzervet egy 3cm*3cm*0,7cm-es “kocka” is meg tud melegíteni, de már egy kis szél is jócskán megnövelheti az üzemanyag-fogyasztást. Lehet (?) kapni hozzá mindenféle ügyes tartót, de csinálni sem nehéz. A legegyszerűbb a 400 grammos konzerv egyik oldalán nyitott doboza, szintén ízléses likakkal.
A spirituszkocka seclovák neve Pevny Lieh, Seclovákiában 3cm*3cm*8,4cm-es fehér-piros-fekete papírdobozban árulták a drogériákban. (Jól számoltál, egy dobozban pont egy tucat van.) Nem tudom, Seország és Clovákia kettéválása után mi lett a sorsa ennek a remek árucikknek.
Szabad tűz
A legfinomabb az étel akkor lesz, ha szabad tűz fölött készül, mivel kicsit megfüstölődik. Éppen ezért ne rakjunk a tűzre műanyagot, petróleumot stb. 
Szalonnasütéshez vihetünk magunkkal olyan kétágú acélvillát, amelynek nyele beleszúrható egy botba, így kényelmes nyársunk lesz. A legújabb technológiám: két kihegyezett bicikliküllő, melyeket egy AWAB bilinccsel rögzítek egymással párhuzamosan a botra.
Egy acél rostélyon remekül lehet grillezni. Ebből sikerült egy elég profit szereznem: embermagasságú (alumíniumból készült, szétszedhető) 3-láb, felül csigával, és hozzá egy nagy kerek rács. Bogrács is akasztható rá, a lánccal kényelmesen állítható  a tűz fölötti magassága.
{}
Néhány recept
Főzéskor engedjük szabadon szárnyalni fantáziánkat. (Lásd *3+1*, ír gulyás.) Az olyan megjegyzéseknek, mint pl. “Az én anyukám nem tesz hagymát a tejbegrízbe”, nincs helyük egy vízitúrán.
Az ember sokkal toleránsabb az olyan kajával szemben, amelynek elkészítésében ő maga is részt vett, pláne, ha egész nap nem evett semmit, csak lapátolt. 
Melegétel-konzerv
Erre találták ki a spirituszkockát.
Legegyszerűbb felbontás nélkül melegíteni. Nem kell félni, nem robban (nekem még nem tett ilyet. {}) Csak arra ügyeljünk, hogy egyenletesen melegedjen az egész: időnként az e célra magunkkal vitt munkavédelmi bőrkesztyűvel vagy ronggyal fogjuk meg, és rázogassuk erőteljesen {és másik oldalával tegyük vissza (*Döme*)}. Katonaviselt férfiemberek a földhöz is csapkodhatják. A kaja viszkozitásától nagy mértékben függ, hogy mennyit kell rázni.
Kell némi tapasztalat ahhoz, hogy megtanuljuk, mennyi ideig kell melegíteni a konzervet. Ha szabad kézzel égési sérülések nélkül meg tudjuk fogni a dobozt, akkor még biztosan nem elég meleg.
Kinyitás előtt zavarjunk mindenkit fedezékbe, majd állítsuk élére a dobozt, és a legmagasabb pontján lyukasszuk ki úgy, hogy a lyuk ne felénk nézzen. Ha volt benne levegő, akkor az fog távozni szuszogva; ha csak szilárd és folyékony trutyit tartalmaz, azok hőtágulási együtthatója jóval kisebb, mint a gázoké, és (remélhetőleg) nem fog túl sok kispriccelni. A nyomáskiegyenlítés után már csekély kockázattal nyithatjuk tovább a dobozt.
Zacskós leves
Ennek elkészítése sem igényel különösebb szagértelmet. A zacsekon levő felhasználói leírásból egyébként minden kiderül. Két fő típusa létezik. 
A krémlevesport (zöldség~, gomba~) hideg vízbe kell szórni, és úgy melegíteni, ahogy van. 
A hagyományost forrásban levő vízbe kell tenni (de mi van, ha nem találok a környéken forrást?). Az ínyencek feljavíthatják a levest krumplival, egész fej hagymával, virslivel, plusz leveskockával. Az apróra vágott krumplit a levespor előtt kb. 5 perccel tegyük a forró vízbe, meg is sózhatjuk egy kicsit, de vigyázzunk, mert a levesporban is van só.
Sült vagdalthús
Miután egy évig mást sem ettem, én is idegenkedem a “nyers” vagdalthús-konzervtől, de megsütve meglepően finom tud lenni. 
A konzervdobozt nyissuk ki mind a két végén. Az egyik lapot rajta hagyva nyomjuk ki egy kicsit, majd a másik végén a doboz pereme mentén vágjunk le a kibukkanó vékony részt. Repeat until elfogy. A szeleteket meghempergethetjük lisztben. 
Az egyik megoldás, hogy olajban/zsírban sütjük ki. (Én úgy szeretem, ha kopogós keményre sül.) Grillezhetjük is parázson, ehhez kell egy rostély. (Vigyázzunk, hogy a rács résein ne potyogjon a parázsba a kaja. Grillezéshez ezért lehet, hogy jobban járunk, ha nem 150, hanem 400 grammos vagdalthús konzervet használunk, abból nagyobb szeleteket gyárthatunk.)
Só, bors, paprika, kecsöp, mustár, jó étvágy.
Fóliás rakott krumpli
Kellemes tábortűzi kaja.
Terítsünk ki egy kb. 30cm*50cm-es alufóliát, és kéttenyérnyi területen rakjunk rá vékony szalonnaszeleteket. Erre jöhet a krumpli, kolbászkarikák, hagyma, egyebek, megint szalonna, és így tovább, annyi, hogy az alufóliába be tudjuk csomagolni az egészet. Ezután tekerjük körbe még egy réteggel. Tegyük a parázsba, szórjunk a tetejére is parazsat, és fél óra múlva kész a vacsi.
Lángos 
{(*Gyöngyi*)}

Halpástétom
A halkonzervből kioperáljuk a gerinceket, és egy tányérban széttrancsírozzuk a halacskákat. Vajat, citromlevet adunk hozzá, és jól elkeverjük.
Fűzfagomba
Avagy gévagomba. Mint a neve is elárulja, főleg fűzfán (néha géván) terem. Eső után tele van vele a vízpart. Előnye, hogy semmilyen más gombával nem téveszthető össze: sárgás-narancsos-vöröses színű, emeletesen nő. Miután kiszáradt, a taplóhoz hasonlít. Étkezésre csak az egészen friss alkalmas (öregen sem mérgező, csak nem jó), azt a részt használjuk fel, amelybe még könnyedén beleszalad a kés.
Csak annyit vágjunk le, amennyit megeszünk, a többit hagyjuk meg másnak - illetve irtsuk ki az egészet, mivel áldásos tevékenysége folytán elkorhad a fa, amelyen élősködik.
Pörkölt vagy rántott gomba készíthető belőle. Nem egy sampion minőség, viszont nem kerül semmibe.
Forralt bor
Mindenki másképp csinálja, leírom az én verziómat.
1 liter hideg vízbe szórok fél maroknyi fahéj+szegfűszeg+őrletlen bors keveréket, és (talán) 5 evőkanál cukrot. Hagyom egy ideig forrni, hogy a víz fele elpárologjon, és kijöjjön a fűszerek íze. Ezután beleöntöm a bort (1 litert), hagyom még egyet rottyanni, és kész. Lehet citromlevet is hozzáadni. 
A forralt bor - a teához hasonlóan - hidegen is nagyon finom, de mielőtt eltesszük (pl. reggelire), vegyük ki belőle a fűszereket.
A fahéj+szegfűszeg+bors triót tarthatjuk három helyett egy közös dobozkában is.
{Svéd változat a fahéj-szekfűszeg-bors (cukor) + bor recept analógiájára: Fahéj-szekfűszeg-mazsola-száraz narancshéj (cukor) + vörösbor! (Svéd neve: glögg) (*Zita néni*) }
Omlett á la Százhalombatta
Hozzávalók 3 éhes személy részére: 3 tojás, 1/4 kg túró, 1 májkrémkonzerv, 1 vagdalthúskonzerv, kolbász csücske, kevéske összeszáradt sajt. A többit el lehet képzelni...
Konyha
A konyhaeszközökről a leltárnál olvashatsz.
Némely kaják elkészítése sok tányért, lábost igényel. Célszerű ezeket egy nagy vászonra, nylonra, lepedőre vagy sátorlapra tenni. (Sátorlap beszerzési lehetőség: pl. 1123 Csörsz u. 9., tel.: 2120700. 1994 őszén 1000 Ft volt darabja. Ragaszkodj a körcikk alakú magyar sátrolaphoz, ne hagyd, hogy rádsózzák az ócska németet.)
A pléhbögre jobban használható, mint a műanyag pohár: a tűzhöz közel téve melegen tarthatod a teádat, és fogmosóvizet is kényelmesen melegíthetsz úgy, hogy ráteszed a parázsra. 
Az ideális konyhai szerszám és evőeszköz a kanálgép. Ezt leszereléskor szokás emlékbe eltenni (ha csak ennyi a hiányod, akkor nem fogják rádhátékázni), de meg is vásárolható a Katonai Ruházati Boltokban (legfrissebb adat: 1993 ősz, 320 Ft). Budapesten van egy a Délivel szemben (1123 Alkotás u. 23-25., tel.: 1566128) és egy az Árpád hídi metrómegálló közelében (1134 Róbert Károly krt. 45/b, tel.: 1290429). Néha kifogynak belőle, vásárlás előtt érdemes távrecsegni. Ha az eladó néni nem érti a magyar szót, mondd neki azt tagoltan, hogy “ka-to-na-i e-vő-esz-köz-kész-let”. A hozzám hasonló profik upgrade-elhetik a kanálgépüket: az enyémbe belezsúfoltam még egy kiskanalat és egy mokkáskanalat is...
{}
Étkezés
Egyes vélemények szerint a vízitúra lényege. A többi csak körítés a zabáláshoz.
A konyhának használt sátorlap & Co. megteszi étkezőnek is.
Ha sátorban eszel, akkor abból garantáltan jut a matracra. Ezért a székelykáposzta-konzervvel csak módjával. A kenyérmorzsát viszonylag könnyen összetakarítják a hangyák.
Ha még esetleg nem népszerűsítettem volna eleget a katamaránt: a vízen csorogva is ehetünk, ezzel rengeteg időt/evezést spórolhatunk (eddigi rekordunk egy 20 km-es reggelizés volt, kb. 2 óra alatt, erős hátszélben vitorlázva). Még a vízen főzés (na jó, konzerv-melegítés) sem boszorkányság: a két kenu között keresztbefektetett vizes deszkára tesszük a spirituszkocka tartóját. A vízen evés más csónakban is elképzelhető, de észnél kell lenni, a főzés pedig ennél is zűrösebb. {}
Egészség
Lásd még: Turista egészségtan (*Zöld kaland*)
Tisztaság
Tisztálkodás
Egy “igazi” vízitúrán csak ritkán adódik lehetőség, hogy civilizált módon mosakodjunk. Éppen ezért keressük az ilyen alkalmakat. (Pl. ha messzi vizeken magyar hajóval találkozol, bizonyára szívesen beengednek a zuhanyozóba.)
Ha elviselhető hőmérsékletű és tisztaságú a folyóvíz, mosakodhatunk abban (állóvízben inkább ne). Közben nyugtatgassuk a biolelkiismeretünket, hogy az otthoni fürdőkádunkból is előbb-utóbb idefolyna a szappanos lé, nagyjából tisztítás nélkül. Esetleg azzal is áltathatjuk magunkat, hogy nem szennyezzük annyira a környezetet a gyártó által umweltfreundlich-nak hazudott szerrel.
Ha bőviben vagyunk az ivóvíznek, egy locsolókanna - és egy társunk - segítségével zuhanyozhatunk. (A túra esetleges egyedüli nőnemű résztvevője, ha szégyellős, azt kockáztatja, hogy a fejére dől a víz fele, mint ahogy az egy bizonyos mentőorvos kisasszonnyal megesett.) {Remekül használható e célra a Magyar Honvédségben rendszeresített 65 mintájú vegyvédelmi mentesítő felszerelés, ugyanis pedálos zuhany készíthető belőle. Nyugodt szívvel lopjuk el a hadseregtől, másra úgysem lehet használni. (*Puding*)} (Még egy zuhanyozó-ötlet: összehajtható vizeskanna.) Ha pedig a tűzifa is rengeteg, meleg vízben lehet mosdani. Egy ember 10 liter vízzel kényelmesen letusolhat. 
A nagy műanyag hordókat használhatjuk arra, hogy a szükséges fürdővízmennyiséget a helyszínre szállítsuk. Aztán reggel lehet szárazra törölni.
Folyóparton előfordulhat, hogy kátrányba lépünk, és a csónak is beszennyeződhet a vízen úszó kátrányfolttól. Ezt sebbenzinnel lehet eltávolítani.
Mosás
Némi konverzióval hasznosíthatók a tisztálkodásról leírtak.
Legyen nálunk legalább 1 nagy műanyag lavór. Ha lehet, hideg vízben is használható mosószert vigyünk.
Azért is jó, ha van a csónakon (leginkább katamaránon) árboc, mert kitűnően lehet teregetni az e célból hozzákötözött madzagokra. Ilyenkor úgy néz ki a járgány, mint egy kirándulóhajó, csak a színes zászlókat bugyik, zoknik és pólovak helyettesítik.
Ne mindenki egyszerre csináljon nagymosást, mert összeveszhetünk a ruhaszárítókötél-kapacitáson.
Mosogatás
Némi konverzióval hasznosíthatók a tisztálkodásról leírtak.
A fémből vagy üvegből készült edények, evőeszközök száraz homokkal teljesen zsírtalaníthatók, így spórolhatunk a mosogatószerrel, és a környezetet sem szennyezzük annyira. Fa és műanyag tárgyaknál ez nem megy, és könnyebben karcolódnak is.
{Szerintem a nedves homokkal jobban lehet nagyobb dzsuvákat letisztítani. Bár az igaz, hogy ennek csekély a zsírtalanító hatása. (*Döme*)}
Érdemes a bográcsok, lábasok aljáról eltávolítani a kormot (ez is történhet homokkal), vagy jól el kell csomagolni őket, különben minden olyan lesz, amihez hozzáérnek.
Egészségügyi felszerelés
Induljunk ki abból, hogy a vöröskeresztes dobozra (legyen rajta a jel) normális körülmények között nincsen szükség, de bármikor lehet. Ezért legyen külön összecsomagolva (vízállóan), könnyen elérhető és mindenki által ismert helyen. A rendszeresen szedett gyógyszereket, fogalmazásgátló eszközöket, napozókrémet, szúnyogriasztót, sátor- és csónakjavításra használt leukoplasztot stb. ne itt tartsuk.
Nem árt, ha tudjuk - esetleg össze is írjuk - a résztvevők fontosabb nyavalyáit: allergia, gyógyszerérzékenység, stb.
Az alábbi listán szerepelnek csak receptre kapható gyógyszerek is. Legjobb, ha egy orvos ismerőst (háziorvost) kérünk meg, hogy írja össze a listát, állítsa ki a recepteket, és magyarázza is el, mikor, miből, mennyit.
{}
Láz- és fájdalomcsillapítók
	Algopyrin
	Aspirin
	Rubophen (Paracetamol)
	Quarelin
Görcsoldók
	No-Spa
	Meristin
Hányinger ellen
	Daedalon
	Torecan - receptre
Hasmenés ellen
	Carbo activatus
	Bolus adstringens
	Sulfaguanidin
	Reasec - receptre
Allergia ellen
	Calcium-Sandoz pezsgőtabletta - receptre
	Fenistil gél - receptre
	Suprastin - receptre
	Tavegyl - receptre
Égési sérülésre
	Panthenol
Fertőtlenítők (külsőleg)
	jód-párna
	Mercurochrom (Solutio Merbromini) - receptre
	sebbenzin
	(szaliciles) alkohol
Kötszerek
	vízálló sebtapasz
	6x6-os steril mull-lap
	1/4-es steril mull-lap
	leukoplaszt
	olló, csipesz, biztosítótű
	fásli
	vatta
Továbbá
	lázmérő
	pálinka
(*Ancsa*)}
Lásd még: Gyógyszerkészlet és elsősegélynyújtó felszerelés, gyógyteák (*Zöld kaland*)

Elsősegélynyújtás, mentés
Az elsősegélynyújtásról a *Vöröskereszt*-ben olvashatsz kimerítően, de az *ABC* is jól használható. Lásd még: Elsősegélynyújtás (*Zöld kaland*)
Egy vízitúrán ugyanúgy előfordulhatnak balesetek, sérülések, mint más tevékenység során. Ne feledjük azonban, hogy sokszor a lakott területektől, telefontól nagyon messze is lehetünk, és a futásnál vagy evezésnél gyorsabban nem tudunk segítséget hívni, tehát magunkra vagyunk utalva (persze vihetünk magunkkal bunkofont, de akkor már érdemesebb inkább otthon maradni). Ennek ellenére itt csak azokkal a zűrökkel foglalkozom - igencsak felületesen -, amelyeknek vízen nagyobb a valószínűsége, mint máshol. Ugyanezt részletesen az *ABC*-ben találhatod meg. Tekintsd az alábbi sorokat csak kedvcsinálónak, és utána olvasd el egy szakkönyv erre vonatkozó részeit.
Jó, ha van a társaságban orvos (neaggyisten mentős). Egy egészségügyi szakember magunkkal cipelésével csak azt kockáztatjuk, hogy beleköt minden apróságba, pl. egyhetes parizer reggelire, stb.
Ha a kezelés ellenére a beteg állapota nem javul, vagy tovább romlik, forduljunk orvoshoz. (Hitted volna?)
Ha van hivatásos mentő, ajánljuk fel segítségünket, és utasításai szerint cselekedjünk, illetve vegyük tudomásul, ha esetleg nélkülünk akar boldogulni.
(A horgászattal kapcsolatos bibikről l. később.)
Napszúrás
Tünetek
	fejfájás
	szédülés
	hányinger
Kezelés
	pihenés hűvös, árnyékos helyen
	sok folyadék (tea, limonádé)
	fájdalomcsillapító
Leégés (napsütéstől)
Tünetek
	mangalicaszínű, forró bőrfelület
	“Anyád!” felkiáltás már enyhe érintésre is
	hidegrázás
Kezelés
	pihenés hűvös, árnyékos helyen
	Panthenol, fényvédő faktort tartalmazó naptej (külsőleg)
A bőr feltörései
“Evezés közben gyakran előfordul, hogy testünk egyes helyein a bőrfelületek felrepedeznek, felhólyagosodnak, megkeményednek. Leggyakrabban a tenyéren, sarkakon, térden, fenéken fordulnak elő ilyen bántalmak, amelyek igen megkeseríthetik az evezősök életét. Tenyerünket az evező szára, sarkunkat a lábtámasz, fenekünket az ülésdeszka törheti fel. Általában ezek a feltörések akkor keletkeznek, ha testünk nedvesen érintkezik a csónak alkatrészeivel. Ezért nem szabad sohasem nedves kézzel evezni, vizes fürdőnadrágban csónakba ülni; érzékeny lábúak pedig evezzenek tornacipőben. Szokjuk meg, hogy külön fürdő- és külön evezősnadrágunk legyen.
A bőr feltörése ellen még úgy is védekezhetünk, ha a dörzsölésnek kitett felületeket evezés előtt befaggyúzzuk. Amennyiben minden gondoskodásunk ellenére mégis keletkeznének feltörések, vízhólyagok, azokat semmi esetre se szúrjuk fel. Ha maguktól felfakadnak, akkor fertőtlenítsük, halvány rózsaszín hipermangános oldattal, majd tiszta védőkötéssel lássuk el. Nyugodtan továbbevezhetünk, ha feltört tenyerünket tiszta zsebkendővel átkötözzük. A nagyobb feltöréseket mindig sebként kell kezelnünk.” (*ABC*)
Keelboatban a rossz lapát is oka lehet a tenyér feltörésének. Tudvalevőleg a keel lapátjának a nyele nincsen lakkozva, ezért itt jobban kopik, a fa erezete miatt azonban nem egyenletesen, és így rücskössé válik. Az ilyen nyelet finom csiszolóvászonnal tegyük simává. Ne hosszában csiszoljuk, hanem körbe, és ügyeljünk arra, hogy a lapát henger alakú maradjon, egyébként húzáskor elforgató erő léphet fel, ami húzza a tenyéren a bőrt.
Vízből mentés
Sajnos, túl sok személyes tapasztalattal nem rendelkezem a vízibalesetek terén. Ne vedd dicsekvésnek, de én csónakkal eddig még csak önszántamból borultam. Vízből egyszer húztam ki egy kapálózó kisgyereket, de nekem még éppen leért a lábam, szóval ez sem nagy szám. Egy felborult triplet (hárompárevezős versenyhajó) legénységét pedig katamaránnal mentettük ki, ami szintén nem volt túl veszélyes feladat a katamarán már többször hangoztatott stabilitása miatt.
A mentésnél alapszabály, hogy ne okozzunk nagyobb bajt, mint amekkora már van, és főleg vigyázzunk saját tepsi épségünkre, mert ha mi is megsérülünk, akkor ki fog menteni? Az anyagi javak mentésével pedig csak akkor kezdjünk el foglalkozni, ha már mindenki biztonságban van.
Ha lehet, partról mentsünk, kinyújtott karral, evezővel, bottal.
Ha a baleset a parttól távol történt, lehetőleg csónakkal mentsünk. Próbáljuk megnyugtatni a bajban levőt, hogy segítünk, kapaszkodjon nyugodtan a csónakba, cápaveszély nem fenyeget. Kajakba, kenuba, keelbe csak a csónak végén húzhatjuk ki a fuldoklót, mert egyébként beborulhatunk. Keelben természetesen tartani kell a balanszot.
Úszva csak képzett személy mentsen, különben könnyen megduplázhatjuk a tragédiát. Ha a balesetes eszméletlen, akkor a mentés kevésbé veszélyes; ilyenkor az úszva mentéshez elég a jó úszni tudás. (Ami azt illeti, nekem is el kellene már végeznem egy vízbőlmentő-tanfolyamot.)
A kimentett fuldokló ellátásáról szintén nálam okosabbaktól érdeklődj. Mindenképpen mutassuk meg a kimentettet orvosnak is, mert bekövetkezhet fulladás annak ellenére is, hogy állapota gyorsan javul.
{Csak olyan kezdjen mentésbe, aki: 
1.	jó úszó,
2.	ért a vízi mentéshez,
3.	az adott körülmények biztonságosak (nincs rajta öt tonna vizes ruha, nem görcsölt be valamelyik izma a hideg víztől, nem megy el éppen egy szárnyashajó köztük, stb.)
Ez azért fontos, nehogy egy helyett két embert kelljen menteni. Lehet, hogy ezzel páran nem értenek egyet, de amíg ezek mindegyike nem teljesül, nem szabad mentésbe kezdeni. Előbb célszerű (az első kettő megléte esetén) a 3. pontot teljesíteni. Értsd: megszabadulsz felesleges, úszást akadályozó ruháidtól (egyedül még csak-csak elevickélsz vizes ruhában, de másik embert már nem nagyon fogsz tudni kihúzni), hagysz olyan embert menteni, aki nem görcsöl, megvárod, míg elmegy a szárnyashajó.
Ha már más megtalálta az eltűntet, esetleg odaúszhatsz segíteni, mert elég fárasztó egyedül kihúzni valakit. Arra azért figyelj, hogy ne akadályozd! 
Általában célszerű dupla-Nelsonhoz hasonlóan hátulról elkapni az áldozat grabancát. Ez azért jó, mert egyrészt így a feje kinn tartható a vízből, másrészt ha pánikba esik, lefogható, és akkor nem fulladtok meg mindketten.
A búvártanfolyamom vízbőlmentési részén olyasmit tanítottak, hogy eszméletvesztés esetén, ha várhatóan hosszabb ideig tart, amíg partra értek, akkor már útközben mesterséges légzést kell adni. Ez kicsit furának tűnhet, de életet menthet. A mesterséges lélegeztetés szárazföldi szabályait itt is be kell tartani (átjárható légutak: pl. kiszeded a hínárt és az iszapot a szájából, stb.). Maga a procedúra ún. oldalfogással hajtható végre, ami úgy néz ki, hogy bal kezeddel átöleled a delikvenst a jobb hóna alatt. Így magadhoz tudod szorítani, időnként meglélegeztetni. A jobb kezeddel pedig tudsz úszni, hogy minél hamarabb partra érj.
Párok kipróbálhatják egymással. Csak nehogy más legyen belőle...  ;-) (*Döme*)}
{Borulás
Általában nem direkt történik borulás. Okozhatja váratlan hullám, széllökés, behajló ág, stb., de többnyire alapjába véve figyelmetlenség az ok. Fegyelmezett legénység, és jó kapitány/kormányos esetén nem szokott előfordulni.
A csónak teljes borulása néha letámasztással (a lapát segítségével) elkerülhető {Ez keelboatban a balansz. (*Kornél*)}. Ha azonban már megtörtént, a legfontosabb az EMBEREK biztonsága. Ezt talán mondani sem kellene, de vannak, akiknek ez nem kézenfekvő. Alapvetően mindenki kapaszkodjon a csónakba. Ennek az az előnye is megvan, hogy még vizes ruhában, begörcsölt lábbal is könnyű fennmaradni a vízen, nem kell taposni. Különösen örvényes vízen megszívlelendő tanács! (Hajóval együtt azért már csak nem húz le...) A másik szempont az, hogy eléggé undorító utána a többi csónaknak evezősversenyt rendezni a leúszó lapátok és a borult csónak kihorgászása érdekében.
Az első pár másodperc után kiderül, hogy mindenki megvan-e. Ha valaki hiányzik, érdemes körülnézni, hol van. Ha a környéken, sokat segíthet egy kinyújtott kéz, vagy evező. (Ha már nagyon fuldokolna, fejbe kell csapni. Ne szenvedjen sokat! :) Ugyanígy, a többi csónak is besegíthet, ők ugyanis még egy messzebbre került áldozathoz is oda tudnak evezni. A beszállással azonban csak módjával! (ld. később!)
Ha valaki eltűnt (ez azért szerencsére már ritka), lehet menteni. Erről fontossága miatt részletesen még később.
A borulás során is érdemes betartani a “legkisebb kár” elvét, azaz esetleg kenunál a kormányos be tud úgy ugrani a vízbe, hogy ettől a csónak egyensúlya rendbejön. Így egyrészt csak ő kerül vízbe, másrészt a csónak sem megy tele vízzel, és a csomagok sem áznak el (nem beszélve az elveszésről). Ez persze kajaknál nem műxik.
Ha az emberek megvannak, lehet összeszedni a csónak körül úszkáló mindenfélét. A víznél nehezebb cuccokat jó, ha a már biztonságban levő emberek még a legelején kiszedik, mert azok igen hamar elmerülnek. (Az emberek biztonsága esetén a cuccok között még érték, fontosság szerint is lehet rangsorolni, de ez gondolom nyilvánvaló.)
Borulás után beszállni saját csónakba csak akkor célszerű, ha az felfelé áll, és nincs tele vízzel. Kajakokba a far (legelöl ülő embernél esetleg az orr) felöl, a csónakot lovaglóülésben lábaink közé kapva lehet elaraszolni az ülésig. Ezt a manővert érdemes még indulás előtt, üres csónakkal kipróbálni. Kenukba a legelső és a leghátsó ember a kenu végén (figyelem! nem oldalán!) fel tud húzódzkodni, és beülni. Utánuk jöhetnek a többiek, mert ekkor a bent ülő(k) már tud(nak) ellent tartani.  (*Döme*)}
Érdemes elolvasni még e témában *Madárvédő Golyókapkodó* felső-tiszai kalandjait.
Szúnyogok, kullancsok, böglyök, horgászok (én ugyan nem)
Szúnyogok
A frekventált üdülőterületeken (Duna-kanyar, Balaton) általában rendszeres a szúnyogirtás, de nem árt egyénileg is védekeznünk. Testre kenendő szúnyogriasztószert szag után vásároljunk. Szerencsére most már lehet kapni egészen elviselhető illatú nyenyőket is.
Hogy a szúnyog hatásos ellenszere a füst, az nagyobb részt babona. (Egyszer a Szigetközben kipróbáltam: a tűzre nedves avart, füvet szórtunk, és beálltam a tömény füstbe. Tény, hogy ott békén hagytak, de én sem bírtam sokáig. Mihelyst kijöttem, újra elleptek.)
{Larousse szerint a tűzre dobott vaddohánylevelek elűzik a szúnyogokat. Nos, ebből a hiedelemből legfeljebb annyi igaz, hogy a bűz elől bemenekülünk a sátorba, ahol tényleg kevesebb a szúnyog. (*Döme*)}
A sátor cipzárja mindig legyen behúzva. Ha a szúnyogháló nem zárható teljesen, akkor nem sokat ér. A legrosszabb, ha nyitva a sátor, odabenn ég a lámpa, és van is benn valaki. Ez mágnesként vonzza a vérszívókat. A ki- és bemászás gyors legyen. Lefekvés előtt rendezzünk vérfürdőt a szúnyogok között. Ez szó szerint értendő, ugyanis a jóllakott szúnyogból kivégzés után egy hátborzongató vérfolt lesz. Akit ez zavar, az ne a sátor oldalán csapja agyon őket, mert nehezen jön ki a folt. Zavarjuk fel és nyírjuk ki az esetleg már bóbiskoló vámpírokat is, mert ha csak egyet is életben hagyunk, az egyrészt reggelig biztos belekóstol valakibe, másrészt rohadt idegesítő félálomban a zümmögését hallgatni a fülünk körül.
Kullancsok
Időnként vizsgáljuk végig egymás testét (a kutyusét is; erről részletesebben l. később), nincs-e bennünk kullancs. 
Itt nemrégiben még egy másfél bekezdés hosszú fejtegetés állt, hogy mivel kell bekenni a qllancsot, és milyen irányban kell kicsavarni. Nos, mint azóta kiderült, a legjobb rögtön kitépni a dögöt magadból. Ugyanis nagyon sok kullancs Lyme-kórral fertőzött. Ha bekened nyenyővel, akkor megfulladás előtt még belédöklendezi a kórt, míg ha egyből kiszeded, akkor ezt jó eséllyel megúszod, legfeljebb felszínileg begyullad, na sag schon. Az esetleg beszakadt fej sem tud öklendezni, de szedd ki azt is sürgősen.
Nekem már volt Lyme-fertőzésem (valószínűleg mert nyenyőztem), kis feleségemnek még nem (valószínűleg mert ő azelőtt is a kutyáknál használatos módszert alkalmazta saját magán.) Szóval: Ha a fürdőkádban ücsörögvén egy egykori kullancscsípésed környékén (nem az erdőben, hanem magadon, te majomfelsőrész) ún. kokárdaszerű foltra lelsz, azaz egy 3-10 cm átmérőjű pirosas gyűrűt a bőrödön, akkor heuréka, megtaláltad magadon a Lyme-fertőzés tünetét. Pánikra semmi ok, mássz ki a kádból, törülközz meg, és irány a budapesti Szent László Kórház Lyme-ambulanciája. (Elvileg kell beutaló a házinak nevezett körzeti orvosodtól, de a Lyme-főnöknő szerencsére nem a papírral foglalkozik, hanem veled. Azért tisztázd velük a 2150219 telefonszámon.) A doki néni megnéz, közli, hogy tényleg, és felír neked 6 doboz Doxicyclint, 10%-os térítéssel (legyen nálad TB-kártya). Ezt egy hónap alatt elfogyasztod, utána visszamész, véredet veszik, és 2 héten belül megvan az eredmény. Esetemben negatív volt, ami pozitív. 
Minél hamarabb fedezed fel a tüneteket magadon, annál jobbak az esélyeid. Én 1 hónappal a csípés után kaptam a gyógyszeres kezelést, és így a gyógyulás már előre szinte 100%-ig garantálható volt. Ha viszont 1-2 év elmúltával mész el orvoshoz, amikor már fájnak az izületeid, akkor kis szerencsével életed végéig megmarad valamennyi a Lyme-kórból.
{Mivel Magyarországon az utóbbi években nagyon elszaporodtak azok a qllancsok, amelyek az agyhártyagyulladást okozhatják, javallott védőoltást beszerezni. Ez ingyen kapható a körzeti dokitól, tudomásom szerint két oltás kínjait kell elviselni, cserébe több évig védettséget kapunk a dögök által terjesztett nyavalya ellen. (*Puding*)}
Böglyök
{A bögöly igen alattomos vérszívó dög. Jellemzője, hogy képes hosszan követni a hajót, pánikot okozva a fedélzeten, ami jellemzően a nőnemű legénység hisztérikus ugrálásai következtében akár borulással is végződhet. A böglyöt nehéz irtani: vízbe fojtani, főbe lőni, akasztani roppant körülményes. Legegyszerűbb rávágni egy nagyot, s ekkor “[...] ellened, ki szívednek nem kedves, megdöglend.” (*Puding*)}
Horgászok
A horgászok és az evezősök között szintén igen feszült a viszony. A konfliktust az okozza, hogy a lusta evezősök felfelé vagy erős ellenszélben a part mellett eveznek, és nem hajlandóak a néha több mázsás csónakkal kikerülni a pár dekás damilt, továbbá elriasztják a halakat. Hozzám az elmúlt negyed század során a következőket vágták felhevült horgászok:
	horog, súllyal és damillal (másik végén a horgász a parton)
	kő
	teli csalisüveg
	szitok, mocsok, átok, családfám
Egyszer pedig begázolt utánam egy, kihasználva zsenge ifjúkoromat és védtelenségemet. (Ez a mondat egy horgász ismerősöm szerint nagyon erotikusan hangzik, pedig egyszerűen arról van szó, hogy az illető megvert.)
Ha damil kerül utunkba, udvariasan kérjük meg a horgászt, hogy húzza be (bár soxor őrizetlenül marad a bot, ami szabálytalan). Ha erre bárdolatlanul reagál, akkor kezdődhet a harc. (A csónakba akadt vagy utánunk hajított horgászkészséget elvinni törvénybe ütköző dolog, de segít levezetni az indulataidat. A horgászét nem.) Ha teljesíti kérésünket, udvariasan köszönjük meg. (Hátha mégsem bízza el magát.)
“A bőrbe szúródott horgászhorgot nehéz eltávolítani a horog szakálla miatt; ezért csak akkor kísérelje meg, ha orvosi segítség nem áll rendelkezésre. Tanácsolja a sérültnek, hogy a horog eltávolítása után forduljon orvoshoz, ha tetanuszfertőzés elleni védettsége kétséges.” (*Vöröskereszt*)
Közismert a légpuskás horgász esete a versenykajakossal. Ez a történet azonban egy másik tanulsággal is szolgál, nevezetesen, hogy nem szabad keresni a bajt. Ne evezzünk be egy öbölbe csak azért, mert ott ázik egy madzag.
Ha levetkőzzük előítéleteinket, az kifejezetten hasznos is lehet. Sőt, érdekből akár szerethetjük is a horgászokat. Több alkalommal sikerült halat lejmolnunk tőlük, egyszer egy öreg bácsika pedig még a halászlevet is megfőzte nekünk. (Egy horgász kedvessége és halfogászati sikeressége általában egyenes arányban áll egymással.)
Vizeink tisztasága
{Sok koszos folyót láttam már, de a Sajót és a Bódvát nem nagyon lehet felülmúlni. Ezeket a folyókat nem a vízitúrázók miatt lepi el a szemét, hanem az ott élő “polgárok” túrják bele gátlástalanul a mocskukat a vízbe. (*Zsolt*)}
További tippek
Dokumentáció
Fényképezés
Én teljesen automata fényképezőgépet használok: pl. megmondhatom neki, hogy lopózzon Puding mögé, billentse fenékbe, és fotózza le a bamba pofáját, amit utána vág. Általában minden képem sikerül, de ez nem az én dicsőségem, hanem a masináé. Persze a naplementét nem tudom megörökíteni, de arra ott van Puding.
Fotóművészeknek:
{Néhány dolgot nem árt észben tartani vízenfotózás közben. Ha nincs gépünkön fénymérő, csak saccoljuk a fényviszonyokat, ne feledjük, hogy az egész kint tartózkodás következtében szemünk hozzászokik a verőfényhez, nem úgy a kamera sötétjében qksoló film, ne exponáljuk túl a filmet. Ha fénymérőnk átlagot számol a képre, vegyük számításba, hogy a nagy vízfelület tükrözi a Nap, valamint az égbolt fényét, ebből kifolyólag a lényegi dolgok alulexponálódhatnak. Szerencsénk van, ha ún. spot mérés funkcióval ellátott kamerával bírunk, ekkor a fénymérést a bennünket érdeklő objektumra mérjük (topless gépház).
A profi, aki természetesen fekete-fehér filmet használ, a parti növényzet fotózásakor ne felejtse el feltenni a halványzöld színszűrőt, a helyes színarány visszaadása érdekében. Általában javasolható uv szűrő használata (ez ráadásul az objektívot is védi).
Viselkedjünk mértéktartóan, és csak ritkán áztassuk vízbe a kamerát.(*Puding*)}
Túranapló
Vezess túranaplót (dátum, fkm, esemény). Egyrészt jó lesz majd az unokáknak mutogatni (a fényképekkel együtt), másrészt bővítheted a kiegészítések listáját jelen mű végén. 
Mi ezeket szoktuk megörökíteni:
	táborhelyek (alaprajzzal)
	ébresztő, takarodó időpontja (személyekre lebontva)
	étkezések időpontja, menü (személyekre lebontva)
	kiadások (tételesen és személyekre lebontva)
	zsilipelések időpontja, várakozási idő
	találkozás magyar hajóval (külföldön)
	baleset, sérülés, “rendkívüli esemény”
	vízből kifogott teniszlabda (Németországban rengeteg úszkál a Dunában)
	városnézés
	stb.
	{Célszerű a túranaplóba a vízállást is bejegyezni, mert így a következő években a vízállásjelentés alapján előre lehet tudni, hogy a táborhelyek melyike lesz használható, illetve melyik holtágat lehet meglátogatni. (*Döme*)}
Igyekezzünk minden nap este megírni az aznap történteket, mert nagyon nehéz behozni a lemaradást. Több kéz többet ír, szóval nem baj, ha nem csak egy krónikás van. Érdekes dolog szeptemberben a töredékekből és az ellentmondó leírásokból kihámozni, hol is jártunk tulajdonképpen.
Csónakszállítás
A különböző csónaktípusok szállítási módjáról már ejtettem néhány szót.
Ha 1-2 kajakot vagy kenut szállítunk, érdemes autó(ko)n, tetőcsomagtartón vinni. Egy kocsin 2 csónakot csak akkor szállítsunk, ha van ehhez speciális tartónk. Egyébként fejjel lefelé helyezzük el a csónakot és nagyon gondosan rögzítsük. A csónak és a csomagtartó váza közé rakjunk szivacsot vagy gumilapot, és a csónaktestet kötéllel erősítsük a csomagtartóhoz. (Ehhez én kétméteres gurtnit használok, egyik végén két vaskarikával. Ezzel kétszeresen átfogom a csónakot, és a karikákba befűzöm a másik végét úgy, hogy nem tud kilazulni.)
A csónak két végét kötözzük a lökhárítóhoz, illetve jobb esetben az alatta levő kampókhoz. Ha nincs ilyen  kampó, vagy csak egyik oldalt van, akkor csináltassunk az alvázra, megéri. Hátul úgy vezessük el a kötelet, hogy a kipufogó ne olvassza/égesse el. Jó, ha a kötélnek van némi rugalmassága, de a gumipók önmagában nem elég. 
A lapátokat, árbocot, kisebb hordókat berakhatjuk a csónakba, és az üléshez erősíthetjük gumipókkal. (Ehhez persze az kell, hogy az ülések masszívan legyenek a csónakban.) 
A kerékcseréhez hasonlóan, pár km megtétele után ellenőrizzük a rögzítést.
Az Igazi Vízitúrázó a Szent Túrázásnak rendeli alá egyéb cselekedeteit, így pl. autóvásárláskor figyelembe veszi a csónakszállítás szempontjait is. Ezügyben nem tudok sok bölcsességet mondani, de konkrétan elmesélhetem, miért volt hiba, hogy Suzuki Swift-et vettem:
1.	Nagyon kicsi a csomagtartója, ha ketten benne ülünk, a maradék helyet (hátsó ülést is) megtölti a cucc már egy félkomoly túra esetén is.
2.	Túlságosan hátul van az utastér, így egyrészt a kenu a megengedettnél jobban kilóg hátra, másrészt nagyon körülményes elöl a fel- és lerakás.
3.	Nincs tisztességesen kialakított lehetőség a tetőcsomagtartó számára. Ami hozzá kapható, az a tetőre fekszik fel, és a hozzáadott cetli szerint 40 kg-ig terhelhető. Naná, hogy behorpadt a tető a mázsás kenumtól.
Az régi jó “kockalada” minden szempontból jobb volt.
Több csónak, vagy keelboat esetén trélerre van szükségünk. Kisebb trélerekkel, vagy utánfutóval sportegyesületek is rendelkeznek. A Népstadion és Intézményei c. cégnek is van olyan teherautója, amelyen keelboatot lehet szállítani. {}
A csónakszállító járművet ne engedjük teljesen a vízpartra, mert besüllyedhet tengelyig.
Ha a keelboatok villáit lecsavarozzuk, jobban elférnek a tréleren (és mellesleg a fel- és lepakolás is egyszerűbb). Ez nem mindig triviális feladat, mert szegény kapupántcsavarok ehhez nincsenek hozzászokva. Gyakori, hogy csavarjuk az anyát, és az egész miskulancia együtt forog  vele. Ilyenkor fűrészeljük be a kapupántcsavar fejét hosszirányban - azaz tulajdonképpen alakítsuk át normál fejes “apacsavarrá” -, és egy nagy csavarhúzót a résbe téve akadályozzuk meg az elfordulást. Legyen kéznél tartalékcsavar, mert néhány gallyra fog menni - pl. az Istennek sem jön ki, és fűrésszel le kell fejezni -, páran pedig mexöknek. (Utóbbi ellen megvéd, ha a villa leszedése után rögtön visszarögzítjük a csavarokat a csónakba). A leszedett villákat pedig párosával vagy négyesével kötözzük össze spárgával vagy szixalaggal.
A trepniket és egyéb kallantyúkat csak akkor hagyjuk a csónakban, ha kisdobos becsszóra megesküsznek rá, hogy nem fognak útközben kipotyogni (A keel fejjel lefelé zötyög a teherautón n*100 km-t.) Az elhagyott alkatrész nemcsak hiányozni fog a túrán és a későbbiekben, de kieséskor agyonütheti a tréler mögött autókázókat is. A leszerelt cubehört gondosan rakjuk el, mert a platóról is lerepülhet.
Nem árt, ha tudjuk (fel- ill. ráírjuk), hogy melyik leszedett izé melyik csónakhoz tartozik.
{Mit gondolsz, hány kenu (3-4 személyesek) fér fel egy 6 méter hosszú motorcsónak szállítására tervezett utánfutóra. Talált, süllyedt (illetve nem). 13. Kicsit sokáig tart, de megoldható. Nem tudom, ismered-e, van egy igen elterjedt, csővázas utánfutó, arról van szó. Nem szélesebb, mint az autó, az elején az akasztó kb. két méter hosszú, aztán jön egy kb két méter hosszú “sima” rész, aztán még egy másfél méteres sima rész, aztán még valamicske kis hosszítás, aztán a nagy semmi. Ez összesen kb. hat-hét méter. Mint köztudott, egy kenu hossza kb. 4,5 méter. Kivéve azt, amelyik az enyém, mert az 5,5 méterre nőtt nagykorára. Kicsit elkeseredtünk, amikor felraktuk a bálnát és jószerivel az egész szállítóalkalmatosságot elfoglalta. De megerősítettük a szívünket, hiszen nem volt visszaút, másnap indult a banda. Tehát felpakoltuk az enyémet alulra, fejjel lefelé, mellé két kisebbet oldalt-fejjel lefelé. Ez eddig ugye 3. Ekkor már volt némi hely a többinek, mivel kicsit kiszélesedett a rakomány. De azért még az első szinten elhelyeztünk még két kenut úgy, hogy a hegyük a vonóhorog felett volt valamivel. Legalább áramvonalasak voltunk. Erre az alapozásra nyomtunk még egyszer öt kenut, az már akkor 10 volt, és légvégül a boglya tetejére felpöccintettünk még hármat, ami már nem volt túl nehéz, csak veszélyes. Úgy néztünk ki, mint egy szénakazal-szállító teherautó. De azért jól bírta Pestről Bécsig. Szegény Aleko, kicsit hörgött a vontató szerepében, de nem hagytunk neki pihenést. Kötélből kötözés közben vagy negyven méter elfogyott. A végén még a kútásó karnyi vastag 'spárgát' is elhasználtuk.
Aztán volt egy másik szállítás, amikor (szintén Bécsre menet) 25 kenu mosolygott a direkt kenuszállításra épített, de kicsit (már megint) túlpakolt 10 méternél hosszabb utánfutó tetején. (*Madárvédő Golyókapkodó*)}
A tréler sofőrje jó eséllyel sokadszor szállít ilyen rakományt; hallgassuk meg a tanácsait.
Kajakot, kenut vonattal is lehet elvileg szállítani, de az alapján, ahogy szegény bringámmal bántak egyszer a MÁV-osok, nem tudom jó szívvel ajánlani. Arról nem is beszélve, hogy az állomásig és ‑tól is meg kell oldani valahogy a szállítást. {Immáron kb. 8 éve Pesten béreltünk csónakot. Egy teherautóval eléggé drágán elvitettük a pályaudvarra, ahol (ha jól emlékszem) nem túl drágán feladtuk (de extra díjat kellett fizetni, mert hosszú volt a kenu). Vonattal felmentünk Tokajig, és vártuk a csónakot, aminek a következő vonattal kellett volna megjönnie (a miénken nem volt poggyászkocsi). Estig nem jött meg, a Tisza-parton, a híd tövében (akkor még nem tudtuk, hogy a túloldalt a kemping) sátraztunk. Kissé morcosak lettünk, hogy hol a csónak, szerencsére az egyik srác apja MÁV-os, így belső szolgálati vonalon kezdtünk nyomozni. Kiderült, hogy azon a vonaton, amivel jönnie kellett volna, csak olyan fél-poggyászkocsi volt, amelybe nem fért bele... Aztán kaptunk hírt, hogy Miskolcról már elindult... Szóval ott álltunk a parton, (és a peronon) és vártunk a csónakot, ami végül is kb. 3-4 nap késéssel jött meg. Utána a 2 hetes túraútvonalon evezhettünk, mint a bolondok... (*Godly*)}
Szétszedhető vászonkajakkal szállítási gondjaink nagy része megoldható, mivel személypoggyászként magunkkal cipelhetjük.
Ha nagyobb társasággal egy messzi folyóra akartok menni, érdemes utánaérdeklődni, nem lehet-e helyben hozzájutni csónakhoz. Tokajban például kenukat lehet bérelni {Tiszafüreden úgyszintén (*Puding*)}, és fel is szállítják pl. Tiszabecsig.
A Nemzetközi Dunatúra résztvevőinek csónakjait hajón viszik fel Ingolstadtba {}. Saját magadnak megszervezni egy ilyet eléggé nehézkes.
Külföldi túra, határvíz
A csónak külföldre szállításához elvileg kellene kiviteli engedély az MNB-től, de eddig még nem kértek semmilyen papírt a határon, amikor Németországba vittük a kenukat. {}
Vigyünk magunkkal magyar zászlót, amit a táborhelyen, és ha van árboc, a csónakban is húzzunk fel. Ne keseredjünk el, ha folyton olasznak néznek bennünket, hanem világosítsuk fel a tudatlanokat. (Nemes bosszút állhatunk, ha a németeket belgának, az osztrákokat pedig lengyelnek nézzük.)
Határvízen egyébként kötelező is a felségjelzés a csónakon. Ha nincs zászlód, szigetelőszalagból ragassz egy piros-fehér-zöld négyzetet a csónak oldalára. A határvízi engedély szerencsére mexűnt, és a határőrök sem igen molesztálják a vízitúrázókat.
Felhívom a figyelmet, hogy államhatárt átlépni csak határátkelőhelyen szabad. Az, hogy mi megúsztuk az alábbi cikk-cakkokat, az csak a szerencsének és az enyhülő (?) külpolitikai helyzetből adódó laza határőrizetnek köszönhető. A zárójelben levő évszám jelzi, mikor jártam ott legutóbb, azóta megváltozhatott a helyzet. (A határok nem.)
A *KRESZ* szerint a Dunán a hajózóút széléig, a Tiszán a határvonalig távolodhatunk el hazánk partjaitól.
A *Baedeker* a határvizeken csak a magyar oldalt írja le, érdemes a hiányzó részt beszerezni (teljes km mutató a Dunáról, szlovák km mutatók stb.).
Ha csak itthoni túrát tervezünk, de határvízen is haladunk, vigyünk magunkkal útlevelet, hátha kedvünk szottyan papíron is átruccanni.
Duna
Német-osztrák határ (1991)
A közös határszakasz a 2222,9 fkm és a 2201,8 fkm között húzódik (JP Ausztria). Az 1985-ös kiadású *DKV* szerint itt bizonyos helyeken tilos kikötni, mi nem próbáltuk ki, de manapság már minden bizonnyal nem harapják le érte az ember fejét. A vízi határátkelő 2209,8 fkm BP. Szerintem itt is át lehet lógni, de megéri kikötni, és szuvenírnek kérni egy pecsétet az útlevélbe, ilyen ugyanis csak a vízitúrázóknak jár.
Osztrák-szlovák határ (1991)
A közös határszakasz az 1880,3 fkm (BP March folyó) és az 1873 fkm között húzódik (BP Szlovákia). A határszakasz kezdetén BP, és nem sokkal Pozsony (1870 fkm) előtt BP&JP vannak pontonok, itt a szlovák határőrök elmagyarázzák (magyarul), hogy hol van Pozsonynál a vízi határátkelő, amelyet sem 90-ben, sem 91-ben nem sikerült megtalálnunk, de azóta is nyugodtan alszunk.
Szlovák-magyar határ (1991)
A közös határszakasz az 1850,2 fkm és az 1708,2 fkm (BP Ipoly) között húzódik (JP Magyarország). A rendelkezések szerint vízen csak Komáromban (1770,4 JP&BP, majdnem a közúti híd alatt van egy-egy ponton) szabad átlépni Magyarországra, ami nagy marhaság, de ne próbáld erről meggyőzni a határőröket (nekünk nem sikerült). Mi mindkét oldalon többször kikötöttünk, de csak a magyar oldalon táboroztunk.
A szlovák-magyar viszony felhősödését jelzi, hogy 91-ben - némi huzavona után - még át tudtunk hivatalosan evezni Esztergomból Párkányba (1718,6 fkm), de a határőrök megígérték, hogy ősztől ez már nem fog menni.
Hogy a Duna elterelése óta mi hol van, azt nem tudom.
Tisza
Ukrán-magyar határ (1992)
A közös határszakasz a 744,5 fkm és a 719,3 fkm, majd a 643 fkm és a 625,8 fkm (JP Ukrán-Szlovák határ) között húzódik (BP Magyarország). Tiszabecsnél a túlparton találkoztunk két ukrán határőrrel, akik “partizán”-nak szólítottak minket, és cigarettát kértek. Később ki is kötöttünk az ukrán oldalon, és nem lőttek le bennünket. (Lehet, hogy csak azért, mert nem láttak meg.)
Szlovák-magyar határ (1992)
A közös határszakasz a 625,8 fkm (JP Ukrán-Szlovák határ) és a 620,8 fkm között húzódik (BP Magyarország). Tiszabezdéddel szemben a szlovák oldalon (622?? fkm JP) van egy szabadstrand, itt nem kötöttünk ki, de úgy tűnt, hogy gond nélkül lehet.
Maros
Román-magyar határ (199?)
A közös határszakasz a 49,5 fkm (JP Élővíz-csatorna) és a 28,4 fkm között húzódik (JP Magyarország). Itt nem annyira felhőtlen a tiltott határátlépés.
Fertő-tó
Lásd: A Fertő-tavi vízi közlekedésről.
Zsilipelés
A zsilipelés általában ingyenes. Ha fizetni kell, és sokalljuk az összeget, mérlegeljük, hogy mekkora fáradságba és időbe kerülne átcipelni mindent. (A tiszalöki zsiliphez az egyhónapos karbantartás első napján érkeztünk, szemmel láthatóan egyben volt még a szerkezet, de a zsilipeléssel már leálltak. Gondoltuk, egy ezresért - akkor még nagy pénz volt - csak átengedne a zsilipőr. Végül mégis az átcipelés mellett döntöttünk, mert nem mértük fel, ez mekkora meló lesz. Miután ráment a fél napunk, megfogadtuk, hogy Kiskörénél bármekkora összeget kér a zsilipfőnök, berakjuk a zsebébe - csakhogy addigra azt a zsilipet már elkezdték szétszedni.)
Általában piros ill. zöld lámpák jelzik, be szabad-e menni valamelyik zsilipkamrába., illetve ki szabad-e jönni onnan (hajózsilipnél a zöld elsősorban a hajóknak, a piros viszont mindenkinek szól).
A zsilipkamrában kavarog a víz, ezért érdemes a falnál kapaszkodni, a két zsilipkaputól távol (a két piros vonal közötti részen). Minden csónak egyénileg oldja meg a kapaszkodást, ne kapaszkodjunk össze. Keelboatban nem tudjuk a kapaszkodót megfogni, ezért tartsuk jól a balanszot, és próbáljuk lavírozással egy helyben tartani a csónakot.
A nagy hajózsilipek kamrájában szoktak olyan kikötőbóják lenni az oldalfalban, amelyek együtt mozognak a vízszinttel. Ezekhez elvileg odaköthetjük magunkat, de figyeljünk egy-két apróságra:
1.	Ne feszítsük meg teljesen a kikötőkötelet, mert lehet, hogy csak pár cm vízszintsüllyedés után mozdul meg a bója, és ilyenkor utána kell engedni.
2.	Az ördög nem alszik, szóval lehet, hogy a bója egyáltalán nem jön le, készítsünk elő tehát baltát vagy éles kést, hogy végveszély esetén elvágjuk a kötelet.
Mindezek alapján a függőlegesen elmozduló kikötőbójához való odakötözést csak katamaránban javaslom, mert ezt nem fenyegeti (annyira) a felborulás veszélye. Más járműben inkább kézzel kapaszkodjunk. Rögzített kikötőbakhoz, létrafokhoz stb. pedig soha ne kötözzük oda semmilyen csónakot a zsilipkamrában, mert a vízszint változni fog. (Láttam már kenut így felborulni.)
Figyeljünk a zsilipkezelő utasításaira.
Önkiszolgáló zsilip
A Dunán a 2581,4 fkm (Böfinger Halde) és a 2445,? fkm (Ingolstadt) között önkiszolgáló zsilipek vannak (Németül Schleuse mit Selbstbedienung). Itt a következőképpen kell eljárni (ha fentről mész lefelé):

1.	Közvetlenül a zsilip előtt van kikötési lehetőség. Itt a leendő zsilipkezelő kiszáll, a csónak pedig vár.
2.	A zsilipkezelő felmegy a zsilipkamra part felőli oldalára. Itt található az irányító berendezés, egy kb. másfél méter magas fémdoboz. Ezen van egy kb. 20 cm hosszú kar (ez egy kétállású kapcsoló), egy (talán piros) nyomógomb, egy kurbli, és egy német nyelvű használati utasítás. Normális körülmények között az alsó zsilipkapu teljesen nyitva van, azaz a zsilipkamrában a vízszint megegyezik a duzzasztás mögötti szinttel.
3.	A zsilipkezelő a berendezésen található kart hegymenetbe (Bergfahrt) állítja.
4.	Ezután a zsilipkezelő a berendezésen található gombot nyomja rendületlenül, miközben
4.1.	Becsukódik az alsó zsilipkapu.
4.2.	Az alsó zsilipkapun visszaereszkedik az elzáró.
4.3.	A felső zsilipkapun felemelkedik az elzáró, és a zsilipkamrában elkezd lassan emelkedni a vízszint.
5.	Az elzáró teljes felemelkedése után a zsilipkezelő elengedi a gombot.
6.	Miután a zsilipkamrában a vízszint elérte a duzzasztás szintjét, a zsilipkezelő a berendezésen újra elkezdi nyomni a gombot, miközben
6.1.	Kinyílik a felső zsilipkapu.
7.	A felső zsilipkapu teljes kinyílása után a zsilipkezelő elengedi a gombot.
8.	A zsilipkezelő az előbb említett kart völgymenetbe (Tahlfahrt) állítja.
9. 	A csónakban ülők (ha van, a zöld lámpa kigyulladása után) beeveznek a zsilipkamrába, és felkészülnek a zsilipelésre (l. feljebb).
10.	A zsilipkezelő visszanéz a duzzasztásba, és ha más is akar völgymenetben zsilipelni, megvárja. Ezután, ha a csónakban ülők felkészültek, a zsilipkezelő megint az előbb említett gombot nyomja folyamatosan, miközben
10.1.	Becsukódik a felső zsilipkapu.
10.2.	A felső zsilipkapun visszaereszkedik az elzáró.
10.3.	Az alsó zsilipkapun felemelkedik az elzáró, és a zsilipkamrában elkezd lassan süllyedni a vízszint.
11.	Az elzáró teljes felemelkedése után a zsilipkezelő elengedi a gombot.
12.	Miután a zsilipkamrában a vízszint elérte a duzzasztás mögötti szintet, a zsilipkezelő a berendezésen újra elkezdi nyomni a gombot, miközben
12.1.	Kinyílik az alsó zsilipkapu.
13.	Az alsó zsilipkapu teljes kinyílása után a zsilipkezelő elengedi a gombot.
14.	A csónakban ülők elengedik a kapaszkodót, majd (ha van, a zöld lámpa kigyulladása után) kieveznek a zsilipkamrából.
15.	A csónak közvetlenül a zsilip után kiköt, a zsilipkezelő lemegy a csónakhoz, beszáll, aztán menet.
Ha nem olyan állásban találjuk a zsilipet, ahogyan a 15. pont után mi elhagynánk (azaz nem normális körülmények között, lásd 2. lépés), akkor az algoritmusban a 2. lépés után ugrás lehet akár a 9. pontig is. Például ha valaki előttünk hegymenetben zsilipelt, akkor számunkra a 3.-tól a 7.-ig terjedő pontok kimaradnak, jócskán lerövidítve a zsilipelési időt. Sőt, ha valaki ránk vár a zsilipeléssel (l. 10. pont eleje), akkor a zsilipkezeléssel sem kell foglalkoznunk, csak a 8.-tól a 14.-ig kell végigzongoráznunk a listát (ez a spec. eset tulajdonképpen megfelel a nagy hajózsilipen való átjutás procedúrájának.)
Ha lentről mész felfelé - ami elég ritka -, akkor ezek alapján kitalálhatod, mi a teendőd.
Ha a berendezésen ama bizonyos gomb megnyomására semmi sem történik, akkor a szintén ott található kurblit kell tekerni.
Bármi gondunk van, keressük meg az erőmű személyzetét, ilyen ugyanis mindig van.
Hajózsilip
Nagy hajók számára készült zsilipek a Dunán a 2354,4 fkm és az 1949 fkm között (és most már sajnos Bősnél is), valamint a Csepel-sziget ráckevei ágának két végén találhatók. A Tiszán Tiszalöknél (518,2 fkm) és Kiskörénél (403,2 fkm) van zsilip; ezeket - karbantartásuk miatt - nem használtam, csak közelről láttam. {}.
Itt a német és osztrák zsilipek használatát írom le. Idehaza a zsilipfőnökök értik a magyar nyelvet, a többi teendő nagyjából ugyanaz. A bősi zsilipről semmit sem tudok, és a szlovák nyelvű szakkifejezéseket sem ismerem.
Ha a lámpa piros, akkor az egyértelműen vonatkozik a csónakra is. Ilyenkor kössünk ki a zsilip előtt a táblával (vagy Warteplatz felirattal) jelzett helyen, és a telefonon (narancssárga doboz) szóljunk be a zsilipfőnöknek, hogy aszongya “Guten Tag, wir möchten Tahlfahrt/ Bergfahrt schleusen.” (“Jó napot kívánok, szeretnénk völgymenetben/hegymenetben zsilipelni.”). Jó, ha a szóvivő legalább egy kicsit tud németül. A lehetséges válaszok a következők szoktak lenni:
“Warten Sie bitte.” (“Kérem, várjon”)
“{}” (“Beevezhet a zsilipbe”)
“{}” (“Várja meg a hajót és mögötte evezzen be”)
“{}” (“X perc múlva lesz zsilipelés”)
Ha zöld a lámpa, attól még ne evezzünk be hanyatt-homlok a zsilipkamrába: engedjük magunk elé az összes hajót, és csak ezután menjünk be mi is. A zsilipfőnök hangosbeszélőn vagy telefonon utasításokat adhat, ezek általában “Achtung Rudeboot/Sportboot” (“Figyelem, evezőscsónak/sportcsónak”) mexólítással kezdődnek. Erre különösen akkor figyeljünk, ha mi vagyunk az egyetlen csónak(társaság), bár ez elég ritka. Ha vannak mások is (evezős- vagy motorcsónakok), tegyük azt, amit ők.
Miután kinyílt az alsó zsilipkapu, és a lámpa zöldre váltott, várjuk meg, amíg a hajók kimennek. Ne menjünk hozzájuk közel, mert a zsilipkamrában teljesen kiszámíthatatlanok a hullámok.
Átemelés
Minden zsilipnél van átcipelési lehetőség (Németországban és Ausztriában), németül Umsetzanlage. Ezt, ha lehet, próbáld megúszni, még akkor is, ha a zsilipfőnök a figyelmedbe ajánlja. Amíg átgürcölnéd az összes cuccot (többszáz méterre), biztosan jön egy hajó, ami mellett (mögött) át lehet zsilipelni.
Csúszda
Talán az egyetlen dolog, amit a vízmérnökök az emberiség vízitúrázó részéért tettek. Két csúszdát ismerek a Dunán: 2401,8 fkm Poikam és 2381,4 fkm Regensburg. (A csúszda németül Bootsgasse.)
Felső végénél, közvetlen a csúszda bejáratánál áll egy akasztófa, amin egy kötél lóg. Ezt a kötelet kell meghúzni (lehet a csónakból is), és nem sokkal később kinyílik a csúszda kapuja. Itt is van jelzőlámpa: meg kell várni, amíg zöldre vált. Maga a csúszda egy kb. 2 méter széles, lejtős betoncsatorna, amely összeköti a duzzasztás feletti és alatti vizet. A csatorna feneke úgy van bordázva, hogy az áramló víz a csatorna közepén, az oldalfallal párhuzamosan tartsa a csónakot.
Ha katamaránnal vagy, előbb mérd le, hogy keskenyebb-e a csúszdánál. Ha félted a glazúrt az oldalán, kötözz egy-egy deszkát hozzá (a mienk szépen középen maradt).
Lecsúszás előtt a nagyon magas árbocot szereld le, mert mindkét csúszda felett egy-egy híd ível át, kb. 2 méter magasan.
A víz a csúszdában igen sebesen áramlik, az egész a vidámparki siklót idézi. Ne próbáld a csónakot kötélen leereszteni, mert nem tudod erővel megtartani, és futhatsz utána. (Na, mit gondolsz, ezt honnan tudom?) Ülj be, és élvezd az ingyencirkuszt. Még a lecsúszásnál is nagyobb élmény a lányok sikoltozása. (Bokody Józsi bácsiék ki szokták pakolni a cuccot, és még néhányszor felcipelik a kajakot...)
Katamarán készítése két kenuból
Mint már említettem, a két kenut mereven kell egymás mellé rögzíteni. Láttam olyan próbálkozást, hogy a két csónak között rugalmas volt a kapcsolat, de nem tűnt túl sikeresnek. Nyilván megoldható lenne ez is, csak sokkal bonyolultabb technológiával.
Más általános érvényű szabályt nem nagyon tudok mondani, inkább elmesélem, mi hogyan csináltunk katamaránt *Apu*-val.
A gond ott kezdődött, hogy a két négyszemélyes túrakenu különböző volt. Az egyik az enyém (jobb oldalon), a másikat a MALÉV SC Természetjáró Szakosztálya volt szíves rendelkezésemre bocsátani (bal oldalon).
A keresztmetszeti rajzokból is látható, hogy az én kenum pereme befelé hajlik, a másiké kifelé. Az én kenum első és hátsó ülése rögzített, a két középső felfexik az oldalfalban levő lapocskákon, ezek egy mozdulattal kivehetők. A másik kenu ülései hozzá vannak csavarozva a alábbi ábrán látható merevítőkhöz. (A betűk jelentését l. később.)
  _              _      _               _ 
  _|            |_     | |             | |
 /                \    |                 |
|                  |   |                 |
|                  |   |                 |
 \                /     \               / 
  \______________/       \_____________/  
  _              _  
  _|            |_  
 / MUUUUUUUUUUUUM \ 
|  MH          HM  |
|MM/             \M|
 \                / 
  \______________/  

A merevítők pontosan ott vannak, ahol az ülések, azaz kb. 20 cm hosszúak (az ábra síkjára merőleges irányban). A két középső ülést kicsavaroztuk, és a helyükre egy-egy azonos méretű deszkát szereltünk. A deszkákat egy-egy (összesen négy) L alakú alumínium idom közbeiktatásával rögzítettük a merevítőhöz (összesen 16 db 6mm*60mm-es csavarral), azaz a deszka, a két végén egy-egy L idommal, csereszabatos lett az eredeti üléssel. A különbség, hogy ez a deszka berögzítve pontosan a perem felső szélének magasságáig ér, továbbá fából van, és nem műanyagból. 
 _               _ 
|G|DDDDDDDDDDDDD|G|
|SS             SS|
|                 |
|                 |
 \               / 
  \_____________/  
Az én kenumban egy kicsit bonyolultabb volt a dolog, mert ide eredetileg semmilyen fogódzó nem volt beépítve a deszkáknak. Ezért a befelé hajló perem alá beragasztottunk 4 helyre faidomokat. (Úgy értük el, hogy a faidom pontosan beleilleszkedjék a mélyedésbe, hogy bedörzsöltük a perem alját indigóval, és belenyomtuk a durván megfaragott - nagyjából félhenger alakú - fadarabot, majd ahol elkékült, ott lereszeltünk belőle.) Mielőtt beragasztottuk volna, fúrtunk a fába 3 lyukat, és beleragasztottunk 3 db (azaz összesen 12 db) 6mm*40mm csavart úgy, hogy a faidom sík lapján lógjanak ki. Ezután e lefelé kiálló csavarokkal hozzárögzítettük a peremhez egy alumínium lapot, amelyhez hozzá lehetett csavarozni a deszkát. Némi bűvészkedéssel (alátétekkel, illetve az itt síknak titulált alumínium lap “lépcsősítésével”) elértük, hogy az én kenumban is úgy rögzüljenek a deszkák, hogy a tetejük pont egy magasságban legyen a csónak peremével.
A 2*2 darab középső ülőhely kiszedése miatt a katamarán tehát csak 4 személyes, de ennyien is tele tudják rakni cuccokkal a járgányt.
Szerencsére a két kenu ugyanolyan magas, de az esetleges eltérés csak az összeszerelésnél okozott volna gondot, ami alátámasztással kiküszöbölhető lett volna. (A vízen nem számít.)
     F       F              F       F     
  __|RRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRRR|__ 
  _|DDDDDDDDDDDD|_     |G|DDDDDDDDDDDDD|G|
 / MLC        CLM \    |SS  C       C  SS|
|  M            M  |   |                 |
|MM/             \M|   |                 |
 \                /     \               / 
  \______________/       \_____________/  
Ezután rátettük a két-két deszkára a két fa keresztrudat, majd némi méricskélés után kifúrtuk és összecsavaroztuk őket, összesen 8 db 8mm*100mm-es csavarral. (A keresztrudakba nagyobb lyukat fúrtunk, és rézcsöveket tettünk beléjük.)
A két keresztrúd elég közel van egymáshoz, ezért a kenuk elejét és végét erősen megfeszített kötéllel (gurtnival) kötöttük össze, hogy a rudakra ne hasson akkora elfordító erő. (Az én kenum elején/végén lyuk van, a másikon pedig egy-egy beragasztott kötélhurok.)
Ígérem, hogy előbb-utóbb szebb ábrával és méretek pontos feltüntetésével egészítem ki a leírást, de az arányok így is látszanak.

                                A         
         /\KKKKKKKKKKKKKKKKKKKK/ \        
        /  \                  /   \       
       /    \                /     \      
      /      \              /       \     
     /        \            /         \    
    /          \          /           \   
   /            \        /             \  
  /              \      /               \ 
 /                \    |                 |
|                  |   |                 |
|------------------|   |-----------------|
|EEEEEEEEEEEEEEEEEE|   |EEEEEEEEEEEEEEEEE|
|------------------|   |-----------------|
|                  |   |                 |
|                  |   |                 |
|------------------|   |-----------------|
|----------------------------------------|
|    o        o             o       o    |
|----------------------------------------|
|------------------|   |-----------------|
|                  |   |                 |
|                  |   |                 |
|                  |   |                 |
|------------------|   |-----------------|
|----------------------------------------|
|    o        o             o       o    |
|------------------------z---------------|
|------------------|   |-z---------------|
|                  |   |                 |
|                  |   |                 |
|------------------|   |-----------------|
 \EEEEEEEEEEEEEEEE/    |EEEEEEEEEEEEEEEEE|
  \--------------/      \---------------/ 
   \            /        \             /  
    \          /          \           /   
     \        /            \         /    
      \      /              \       /     
       \    /                \     /      
        \  /                  \   /       
         \/KKKKKKKKKKKKKKKKKKKK\ /        
                                V         
Jelmagyarázat:
A	az én kenum eleje
V	az én kenum vége
U	a másik kenu ülése (kivehető)
H	a másik kenu ülésének deréxögben lehajló (függőleges) része, itt rögzül csavarral M-hez
M	a másik kenu merevítője az ülésnél
E	mindkét kenuban bennmaradó evezősülések
o	lyuk a 8mm*100mm-es csavaroknak
C	a 8mm*100mm-es csavar alul kilógó vége + anya
F	a 8mm*100mm-es csavar feje
S	sík alumínium idom az én kenumban, D-t G-hez fogja (egy 80mm*150mm *3mm-es téglalapból áll)
L	L alakú alumínium idom a másik kenuban, D-t M-hez fogja (két 40mm* 150mm*3mm-es téglalapból áll)
D	deszka (50cm*15cm*2cm)
R	keresztrúd (2m*8cm*5cm)
G	az én kenum hajlatába illeszkedő, gyantával beragasztott 15 cm hosszú fadarab, amiből lefelé 3 db 6mm* 40mm-es csavar lóg ki
z	lyuk a zászlórúdnak (árbocnak) az én kenum deszkáján (a 2 z között van 1 db lyuk)
K	merevítőkötél
Az én kenum hátsó deszkájának bal szélén (azaz a katamarán közepéhez közel) fúrtunk egy lyukat az árbocnak. Először úgy képzeltük, hogy az árboc le fog érni a csónak aljáig, és ott egy odaragasztott fához rögzítjük. Ez azonban nem vált be, mivel az árboc 2 méteres, az alul kilógó rész pedig 30 centis, azaz a felső végére ható erő itt hatszorosan jelent meg. Ehelyett az árboc tetejét sátormadzagokkal a keresztrudak végeihez (pontosabban a deszkák csavarjaihoz) rögzítettük.
A két kenu közötti távolság kb. 10 cm. A jármű így is stabil, és minél közelebb vannak a csónaktestek, annál kevésbé kínlódik az összeköttetés. (Láttam egy olyan katamaránt, ahol a kenuk távolabb voltak egymástól, és rá volt fektetve egy nagy deszkalap, amire egy 3 személyes sátrat vertek. Így nem kellett táborhelyet keresgélni. De azért a mi csotrogányunk masszívabb.) A szűk résben azonban a hullámok sokkal inkább becsapnak, mint a külső oldalon (főleg elöl), ezért ide hullámfogónak egy ócska gumimatracot ragasztottunk leukoplaszttal, azaz lefedtük a rést.
Szívünknek kedves útitársak
Túrázás gyerekekkel
{Pusztán vízitúra szempontból a gyerekek csak terhet jelentenek. Magyarán mondva, gépházként nem jönnek szóba 13-14 éves korig (persze az úttörő kajak-kenu bajnokok kivételek!). Nem tudok alsó korhatárt mondani, találkoztunk olyan családdal (2 felnőtt, 2 gyerek), ahol az egyik gyerek még csecsemő volt. {Én 5 hónapos koromban “ültem” először keelboatba. Kristóf unokaöcsém lekörözött 1 hónappal: az autóba való gyerekülését *Bátyó* egy mozdulattal átemelte a kenuba. (*Kornél*)} Azt hiszem, az egyetlen korlát, hogy 14 éves korig mentőmellényt kell viselni. Ezt egyszer a tokaji vízirendőrök számon is kérték rajtunk.
A tapasztalataim szerint a gyerekek kevésbé hajlamosak hirtelen mozdulatokra, mint a felnőttek (vagy csak kisebb a kibillentő hatása az ilyen mozdulatoknak), ezért a hajó stabilitása szempontjából nem veszélyesek. 
Gyerekekkel hajózva fő veszély az unalom. Nehéz nekik napi sok órán át viszonylag kevés mozgással egy helyben ülni. Szerintem arra kell felkészülni, hogy egyszerűen kevesebbet evezünk és lassabban haladunk. A mi napi rutinunk max. 3-4 óra evezés volt, az is lehetőleg legalább egyszer megszakítva egy kis fürdéssel vagy valamilyen más érdekes dologgal. Ha akció van (erős sodrás, mellékágak, szigetek, állatok, stb.), tovább is bírják. De találkoztunk Tiszabecsen olyan társasággal is, amelynek a fele gyerek volt és egy hét alatt lenyomultak Tokajig (utólag ellenőriztük Pesten).
Sokszor táboroztunk homokon, nagyon féltünk attól, hogy mindenünk tiszta homok lesz, ha a gyerekek ki-be cikáznak a sátorból. Ezért fővesztés terhe mellett az volt a szabály, hogy csak tiszta, megpisilt és fogmosott gyerek mehet be a sátorba közvetlenül lefekvés előtt, reggel pedig, aki egyszer kijött, az már nem mehet vissza. Így sikerült viszonylag homokmentesen megúszni a táborozást. Legjobb lenne persze a füves táborhely, erről ld. a táborhelyekről szóló fejezetet.(*Medvey*)}
To say nothing of the dog
Minél fiatalabb korában szoktatjuk a kutyát a vízitúrázáshoz, annál több esélyünk van rá, hogy nemcsak elviseli, hanem élvezi is majd a dolgot. A csónaktűrés lehet fajtafüggő is.
Csak fegyelmezett, nyugodt állatot vigyünk magunkkal. Ha a qtya idegesen mocorog, ki akar mászni, akkor neki is és nekünk is szenvedés lesz az út. Hosszabb túrára csak “kipróbált” négylábúval induljunk.
Sajnos, egyre nagyobb bátorság kell ahhoz, hogy magára hagyjuk a csónakot vagy a tábort (pl. bevásárláskor). Ilyenkor nagy segítség egy őrkutya. Éjszaka is jelzi, jobb esetben el is riasztja a nem várt látogatót. (lásd még: Közbiztonság)
A kutyaházat magunkkal cipelni strapás dolog, bár egyesek visznek az útra e célból két sátorlapot. Legjobb az előteres sátor, itt elalhat a házőrző. {Megboldogult Stuxi kutyánk kint aludt, de szorosan a sátor oldalához simulva, így melegítettük egymást. (*Apu*)}
Külföldi túra előtt szerezzük be számára a szükséges egészségügyi papírokat, oltási bizonyítványt. Ha messzire szállítjuk a csónakokat - és magunkat ‑, előtte győződjünk meg arról is, hogy jól tűri-e a hosszú utazást.
{Ha kutya is utazik velünk, valószínűleg sok dolgunk lesz a kullancsokkal. A kutyus különösen jó préda ezeknek az élősködőknek. Egyrészt szőrös lábaira és orrára (amit szinte állandóan talajközelben tart) könnyedén fel tudnak kapaszkodni, másrészt a kutya előszeretettel bolyong a sűrű bozótban, ahol a kullancsok nagy mennyiségben fordulnak elő. Ajánlatos a kutyust legalább naponta egyszer alaposan átvizsgálni. A kullancsok főként a lágy, szőrrel kevésbé borított területeket szeretik (hajlatok, fül, szem-, száj körüli részek), de egyéb helyekre is befúrják magukat. A kullancs agyhártyagyulladáson kívül súlyos vesebetegséget is okozhat, ezért, ha a kutyában kullancsot találunk, azonnal szedjük ki, akkor is, ha nagyon pici és nagyon nehéz megfogni. Ehhez nem tanácsos kenőcsöt, alkoholt, zsírt vagy bármiféle kencét használni, mert a szőrzet miatt nehezen jutna el a bőrig, viszont összekeni a kutyust {aki ettől ideges és büdös lesz (*Félix*)}. A csavargatásos módszert szintén nem ajánlom, mert egyrészt tovább tart, másrészt könnyebben elszakadhat a dög. A legjobb módszer: megfogni a kullancsot és egy határozott, erős, de nem túl hirtelen mozdulattal kihúzni. Mielőtt kihúzzuk, győződjünk meg róla, hogy tövig fogjuk a kullancsot, így a legkisebb a valószínűsége, hogy beszakad. Ha ez mégis megtörténik, próbáljuk meg kiszedni a maradékot, de ha nem sikerül, az sem katasztrófa, a bennmaradt rész hamar kiszárad és a bőr magától kidobja. 
Egy kutyus napi kullancs-adagja elérheti a 10-15 darabot is. Ha gyakran átnézzük az állatot, esetleg még mászás közben elcsíphetünk néhány dögöt. A kullancs lehet kicsi és kemény, vagy nagy és puha, továbbá vörös, szürke, vagy fekete, fajtától és jóllakottságtól függően. Egy “teli” példány akár kisebb babszem méretű is lehet (ilyenkor szürke színű). (Az ilyen pufi egyedeket egyébként könnyű kiszedni, sőt olykor maguktól is kiesnek, de ezt inkább ne várjuk meg.)
Ha kiszedtük a kullancsot, azonnal semmisítsük meg. Összetaposni elég nehéz, úgyhogy inkább kővel trancsírozzuk szét. (*Gyöngyi*)}
A vízitúrázó emberrel ellentétben a kutyára nem a horgász, hanem a vadász  jelenti a legnagyobb veszélyt, és ez most nem poén. A vadásznak joga van lelőni a póráz nélküli kutyát az erdőben, akkor is, ha az eb közvetlenül a gazdája mellett áll. (Vagy ha nincs is joga, megteszi. Volt már erre példa.) Nem tudom, ezeknek a gyilkosoknak meddig terjed a felségterületük, nem kizárt, hogy folyóparton is találkozol velük.
A veszettségről.
Közbiztonság
{Minket egy vízitúra alkalmából a Tisza felső részén kb. 3-szor raboltak ki az egyre növekvő elővigyázatosság ellenére. (Dombrád volt a legveszélyesebb, ott beszéltünk más túrázókkal is: azok is hasonlóan jártak, csak azt nem viszik, ami nincs leszögelve.) Amúgy sátorban viszonylag biztonságban van a dolog, ha van mindig valaki a környéken. Szóval arrafelé semmit nem szabad széthagyni, mindent visznek, ami mozdítható (a sátortól a táskán át a hálózsákig.) Amúgy, ha megtörtént a baleset, utána érdemes körülnézni a környéken, mi így találtuk meg az ellopott hálózsákot egy közeli bokorban, és az ellopott táskát a folyóparton, egy bokorban, persze pénz, iratok nélkül. De legalább a ruhák megvoltak, és ez ott fontos volt... Ja, és a gyógyszerek sem voltak benne... (*Krisztián*)}
Ha szigeten kötsz ki, kisebb eséllyel zargatnak, és a szárazföldi patkányoktól is távol tudod magad tartani. (Ezért kedvelem nagyon a Lídót.) Persze ha partraszállnak a kalózok, akkor meg menekülni nehezebb.
{“Közbiztonság szempontjából bizonytalan helyeken” ajánlatos a hajókat éjszakára lánccal és lakattal, vagy ha ilyen nincs, kis csengőkkel felszerelt madzaggal összekötni. (Az utóbbi csak szélcsendes időben működik!) + ha hozzákötöd az egészet a sátorhoz, akkor biztos észreveszed, ha viszik a hajókat. Vad vidéken érdemes úgy időzíteni, hogy délben (ebéd előtt) érjünk olyan településre, ahol beszerezhető a szükséges kaja+víz, este pedig a lehető legtávolabb álljunk meg minden lakott településtől. (Az sem árt, ha a part felől védve van a táborhely, pl. áthatolhatatlan csalánerdő, mocsaras-lápos terület, SFOR-bázis, stb.) (*Zsolt*)}
{}
Más kárán tanul az okos
Már eddig is példálóztam velünk megtörtént esetekkel. Most olyanokat mesélek el, amelyeket nem lehet semelyik kategóriába beszorítani, és a tanulságukat sem tudnám egyszerűen megfogalmazni, vagy egyszerűen csak lusta voltam rendesen beszerkeszteni valahova.
Elrettentő olvasmánynak ajánlom a *Kalóz*-t. Szerényen fogalmazva: ha a “kalózok” elolvasták volna a Tippek vízitúrázóknak c. fergeteges művet, rengeteg kalanddal lehettek volna szegényebbek....
Remélem, hogy Tisztelt Lektoraink jóvoltából rengeteg történet fog itt összegyűlni. {}
Találkozások
Az ember azt gondolná, hogy mivel a folyónak két partja van, túl sok lehetőség nincs az elkeveredésre. Megint csak Murphyt idézhetném. A túravezető helyzete egyenesen kétségbeejtő. Ha csónakjával legelöl megy, akkor a leghátsó - akit nem csak ő, de az utolsó előtti csónak sem lát már - biztosan eltöri egy lapátját, és soha nem éri utol a konvojt. Ha viszont hátulra marad a főnök, akkor az első padlógázzal eltűnik a szem elöl, és bambán belemegy egy nagyon hosszú holtágba. Középen haladva pedig mindkettő bekövetkezik. Továbbá bármelyik csónak kiköthet úgy a parton, hogy a vízen elhaladók nem látják meg, a partiak pedig nem veszik észre, hogy a többiek  már elmentek.
1.
A Sárospatak-Szolnok Bodrog+Tisza-túránkra annyi jelentkező volt, hogy nem fértünk el a 7 db keelben. (Egyébként ez a túra Pestről indult kerékpárral, Sárospatakra utánunk hozta a csónakokat egy teherautó, innen továbbvitte a bringákat Szolnokra, ahonnan hazakerekeztünk, a keelboatokkal pedig egy másik Tisza-túra evezett tovább.) Ezért úgy terveztük, hogy egyvalaki a parton kerékpárral követ minket, és ez az egyvalaki mindennap más lesz. Ez azért is előnyösnek tűnt, mert bringával sokkal egyszerűbb intézni a bevásárlást.
A gond csak az volt, hogy akkor jártunk először arrafelé, és így a találkozóhelyeket sem tudtuk pontosan megbeszélni. A part mentén nem mindenütt van út, néhol őserdőszerűen be van nőve. Ráadásul jóval lassabban haladtunk, mint terveztük. Így a biciklista - akinek a túrafelszerelését csónakkal vittük - néha a Tisza-parti sátorozók jóindulatára volt utalva éjszakára is, amikor éppen nem lelt ránk.
2.
Három csónakkal mentünk Pestről Bajára. Az utolsó napra beterveztük a Gemenci Duna-ág végigevezését. Az egyik kenu legénysége azonban lusta volt, így megbeszéltük, hogy ők reggel később indulnak, és nem jönnek be a mellékágba, aztán Baján találkozunk.
A Gemenci ágba csak 1 km-t tudtunk beevezni, utána elfogyott alólunk a víz (bár a bejáratnál a bennszülöttek egy emberként állították, hogy végig evezhető), ennek ellenére kellemesen töltöttük az időt: sétálgattunk az erdőben, még szarvasokat is láttunk. Amikor meguntuk, kieveztünk, és irány Baja.
A lusta csónak azonban nem volt sehol. Bejártuk az iciri-piciri kaszálót, satöbbi. Már szürkült, mire előkerültek. Az történt ugyanis, hogy a Gemenci ág alsó végéhez érvén a lustikban felmerült a gondolat, hogy beeveznek, aztán valahol szembetalálkozunk. Amilyen pechük volt, alulról kb. 8 km hosszban evezhető volt az ág - 2 óra evezés után fordultak vissza, miután “megfeneklettek”, azaz összesen 4 órát veszítettek.
(más)
Ha eldugott, poros kis faluba tévedsz, köszönj mindenkinek, akivel találkozol  - nem csak idehaza. Garantáltan nem fognak érte hüjének nézni, sőt: egyszer a Tiszán egy révész nemtetszésének adott hangot, hogy kikötöttünk mellette a parton, és úgy mentünk be a faluba vásárolni, hogy neki nem köszöntünk.
Elválások
Moldova György stílusában: “Tedd fel a vonatra!”
Ez egy bringás emlék, de a lényege konvertálható bármilyen túravezetésre.
Évadnyitó túrára mentünk az osztállyal a Szigetspitzre, senki sem volt igazán jó formában egy ekkora úthoz. Hazafelé Szentendrén a lányok úgy döntöttek, hogy inkább HÉV-vel jönnek tovább. Elbúcsúztunk tőlük, és hazagurultunk a 11-es úton (akkor még nem volt bicikliút). Másnap aztán megtudtuk, hogy nem engedték fel őket a HÉV-re - a kerékpárszállítást később vezették be -, és így sötétben, hullafáradtan tekertek haza mindenféle mellékutakon.
Magyarok a nagyvilágban
Magyarnak lenni külföldön jó dolog. Amikor magyar hajóval találkozunk, lelkesen integetünk egymásnak. 
De nem csak a honfitársak kedvesek. Egy német bácsika “Eljen Magyarorszag!” kiáltással köszöntött minket, egy román uszálykormányos pedig “Hajrá Fradi!”-val. (Persze lehet, hogy csak egy román uszály kormányosa volt.) Egy vízi mentőállomáson (Németországban) pedig felhúzták tiszteletünkre a magyar zászlót, amikor elhaladtunk előttük. Rengeteg idegenbe szakadt magyart is odavonz egy kis beszélgetésre az árbocon lobogó lobogó.
A Rákóczi nevű magyar kirándulóhajó a turistaszezonban Passau és Engelhartszell között szállítja az utasokat. A kapitány meghívott minket a fedélzetre. Megkínált kávéval, és amíg a turisták Engelhartszellben bóklásztak, elvittek minket egy körre. Búcsúzáskor lelkünkre kötötte, hogy Bécsben keressük meg a MAHART kirendeltséget, és hivatkozzunk Árpi bácsira (azaz rá). Tejben-vajban fognak minket füröszteni.
Bécsbe késő este értünk (egy héttel később), és csak az tartotta bennünk a lelket, hogy majd a MAHART-nál biztosan kellemes szállásunk lesz. A történet folytatása kitalálható. Lehet, hogy Passaunál még nagy szám magyarnak lenni, Bécsben azonban nem estek hasra a piros-fehér-zöld színektől. Így a város kellős közepén, szürkületben kellett valami táborhelyet találni.
Megállapítottuk, hogy a magyarságunk iránti szimpátia hazánkhoz közeledve tart a 0-hoz, de sajnos volt, hogy negatívba is átcsapott. Szlovákiában a partról például - a szegényes szlováktudásunkkal felismerni vélt szavakból és a hangsúlyból ítélve - oly csúf dolgokat kiabáltak reánk, amilyenekre én talán még egy szlovák zászló láttán sem ragadtatnám magam. Szerencsére Pozsonyban rengeteg ellenpéldával találkoztunk: bárkit megszólítottunk az utcán, igyekezett minden magyartudását összeszedve eligazítani minket. 
Katasztrófa földön-égen
De főleg vízen.
{A tiszalöki zsiliphez du-este értünk, zárva volt, de másnap reggel működött, csak nekünk. Helyi érdekesség volt, hogy a zsilipkezelő, miközben zubogtatta be/ki a vizet, arról mesélt, hogy nemrég itt (így) borult be egy csónak, és mikor jöttek a tűzoltók menteni (ezt nem egészen értettük), akkor közülük is belefulladt valaki... nagyon klassz volt...
Beborulás a la Murphy: az ember akkor borul bele, mikor legkevésbé számít rá, vagy legkevésbé szeretné.
Legelső alkalommal, mikor kenuban ültem, egy dunai holtágban elmentem az öcsémmel egy kicsit gyakorolni (ő már “látott” kenut...). Evezgettünk, próbálgattuk a kormányzást, mindent, amit kell, billegettük a kenut, hogy mikor borul bele, de csak nem sikerült belefordulni (direkt próbálgattuk). Mikor megelégeltük, és indultunk, valamelyikünk beleejtette a lapátját a vízbe, ketten lendületből egyszerre utánanyúltunk... a víz alá merült kenut nehéz kihúzni úszva a partra...
Másodszor, a Tiszán, egy strandon kötöttünk ki, és mikor indultunk, kitaláltuk, hogy “felvágunk”: teljes erőből belehúzunk a strand előtt (had lássák milyen ... gyerekek vagyunk). A kormányos kitalálta, hogy még jobb, ha a strand (parttal párhuzamos határkijelölő) bójái között szlalomozunk. Szuper, száguldunk... wow, egy kanyar, 2, 3, az utolsó... szóval a strand legvégén kellett tartani egy plusz nap szárítkozást. (*Godly*)}
{Benk. Felső szakasz a Tiszán. Itt van az egyik legélesebb kanyar, ennek megfelelően igen durván forog a víz. Egyébként a part nagyon jó fürödni, és nagyon finom pálinkát lehet a faluban kapni. Vagy 4 éve történt, hogy a Nemzetközi Tisza-túrával egy időben táboroztunk ott. Persze a falu apraja-nagyja kinn volt a parton, akkoriban még nem túráztak annyian a Tiszán. Nagyon tetszett nekik, hogy a lányok sem vitték túlzásba az öltözködést. Az egyik helyi ifjú a vízben sodródva vizuált, és túlságosan belemerülve a szemlélődésbe, belesodródott az örvénybe. Azóta lehetőleg elkerüljük Benket.
Jut eszembe: Lehet, hogy nem ártana a kanyarokról néhány szót ejteni. (A Dunán még nem túráztam, úgy látszik, ott nem annyira lényeges dolog a kanyar, meg a homokpad.) A kanyar belső oldalán homokpad van, a külső oldalán pedig szakadás(, vagy sarkantyú, vagy ki van kövezve, hogy ne omoljon tovább). Szerintem az ilyen homokpartok a legjobb táborhelyek, 90%-ban ilyen helyeken szoktunk kikötni. Itt lehet a legjobban fürdeni, de nem árt ismerni a természetüket: A part alján a visszakanyarodó víz kimélyíti a medret, és örvények is lehetségesek. Mi az ilyen kimélyedést úgy hívjuk, hogy kút. Itt megesik, hogy az egyik lépésnél derékig ér a víz, de ha folyásirányba lépünk még egyet, akkor ellep. Ez elég kellemetlenül bírja érinteni az embert, ha nincs rá felkészülve. Sztori: tavaly barátnőmmel fürdőztünk, és buta módon kanyar alján. Belelépett egy kútba, és nyelt egy-két deci vizet, pedig tud úszni. Szerinte ha nem húzom ki, meg is fulladt volna. Ez persze csak a túlfűtött érzelmeknek tulajdonítható romantikus túlzás. Az pedig, amikor az ember lábát megrángatja egy örvény, akkor sem kellemes, ha fel van rá készülve. (*Dinnyés*)}
Csobb
Idézetek az *Ulm-Bp*-ből:
“júl. 30., kedd
[...]
Este a jobb parton kötöttünk ki, egy kezdetleges feljárónál (2500,8 fkm.). 
Kipakoláskor Csaszi - mindnyájunk rossz szokásához híven - úgy rakta le a lapátját, hogy beleesett a vízbe, amely itt iszonyatosan folyik. Ráadásul a hajó úgy lett kikötve, hogy Nagy Sándor sem tudta volna egykönnyen eloldozni. (Erről azóta sem sikerült leszoktatni a legénységet.) Szóval mire sikerült kiszabadítani a hajót, a lapát már messze járt, így evezhettünk utána, mint a gép. Utána meg keccsölés vissza. 
Nem tudom, miféle bölcs előrelátással, de nem kezdtem el hosszasan ecsetelni, mekkora ökör ez a Csaszi. Ezért másnap reggel voltam nagyon hálás a Dohánytermesztőnek.
[...]
júl. 31., szerda 
Borús reggelre ébredtünk. (Én 7-kor, Anikó és Csaszi fél 8-kor.) 
Kornél a hajóba pakolás közben vízbe ugrott Csaszi hátizsákjáért. Kissé morcos volt. (Naná. Ugyanis az egyik dobozos tejről rugaszkodtam el, így az felrobbant. A konzervek közül nem is sikerült kimosni a tejet. Ennél nagyobb gond volt, hogy arasznyi hosszban felhasadt a glazúr a combomon. És mindezért senki másra nem haragud6tam, csak magamra, mert én tettem be úgy a hátizsákot a hajóba, hogy bees7ett a vízbe. Az egészben ez volt a legdühítőbb. De szerencsére minden meglett, bár ‑ érdekes módon ‑ kissé vizesen.)” 
Kiegészítés a kilométer mutatókhoz: 
táborhelyek és egyebek
Duna
Ulmtól a Szentendrei-sziget felső végéig
Ulmnál feljebbről nem érdemes kezdeni a túrát, mert tele van gátakkal a meder, és ezeken nincs zsilip. De megéri egy napot rászánni, és elzarándokolni a Duna forrásához (autóval), esetleg csalinkázni a vízen a legfelső szakaszon.
Megjegyzés a Kx-ekhez: a 2425 fkm fölött nem járnak hajók, itt elvileg a vízen is lehet hagyni a csónakot, jól kikötve, mert a sodor erős lehet. Ettől lejjebb ne hagyjuk a csónakot a vízen őrizetlenül. (Mi egyszer megtettük Passaunál. Elől-hátul kikötöttük a katamaránt erős nylonkötelekkel, szerencsére csak az egyik szakadt el a másfél méteres hullámokban.)
Lásd még: *Ulm-Bp* és határvíz.
2585,?	JP K0 FIZ 8DEM P90 P91 Ulm, csónakház (Ulmer Ruderclub), stég. Alvás az öltözőben, vagy sátorverés a kertben. Zuhanyozó, sörbár. Túrakezdéshez ideális.
2575,9	BP K9 VAD P90 Kőtömbökkel leszórt rész, 10 m-rel feljebb sík. (Egyetlen előnye, hogy az autópálya hídja alatt van, és így esővédett.)
2565,5	BP K2 VAD P91 1 m magas rézsűre kell kimászni, mögötte apró tisztás
2538,1	BP K2 FIZ 8DEM Stég, sátorozóhely, zuhanyozó.
2537,0	JP&BP K0 VAD P90 P91 Betonozott lejáró. Katonai terület, de nem zavarnak el.
2500,8	JP K7 VAD P91 5 m lépcsőn lehet felmenni a rétre.
2485,8	BP K8 VAD P90 A folyótól nagyjából elzárt nyugodt vizű rész, a csónakot a vízen lehet hagyni. Gát, lépcső vezet fel a tetejére. Itt halad egy forgalmatlan földút, erre lehet verni a sátrat.
2445,?	NT Nemrég épült duzzasztó. A régi kilométer mutatók (pl. *DKV*) nem jelölik.
2437,6	JP&BP K0 VAD Betonozott lejáró. Katonai terület (BP Wackerstein, onnan nem zavarnak el).
2435,?	JP K0 VAD P90 Kisebb folyó torkolata. Ide be lehet húzni a csónakot.
2421,6	JP K0 VAD Weltenburg bencés kolostor, kavicsos part.
2417,8	BP K0 VAD P91 Bulis táborhely. Kavicsos part, fent fű, barlang.
2389,1	BP K0 VAD P90 VF Lankás, füves vagy kavicsos part.
2369,1	JP K4 VAD P91 A Walhallával szemben. Kövekkel kirakott part.
2340,?	JP K2 VAD P90 VF Rövid kavicsos partszakasz (meredek), fent rét. A tulaj nagyon kedves bácsi, nekünk felajánlotta, hogy lenyírja a táborhelyünkön a füvet a traktorjával.
2338,3	BP K2 VAD P91 VF Rövid kavicsos partszakasz (meredek), fent rét.
2300,0	BP K5 VAD P90 Betonlépcső, a fkm tábla tövében lehet táborozni.
2293,2	BP K0 VAD P91 VF Kavicsos, mögötte fű.
2246,0	BP K0 VAD P91 Betonozott lejáró, fönt liget
2230,7	BP NT (P90) Kachlet, zsilip. Lehet zuhanyozni (feketén).
2214,8	BP TID Erlau
2210	BP TID Oberzell
2209,2	JP K1 VAD P90 P91 Fűvel benőtt lejáró, nem a folyásirányra merőleges, hanem lefelé nyílik. Mellette és fönt füves. Gyalog 300 m-re FIZ Kasten, a zuhanyozóba be lehet lógni, a telefon a (régi) kétforintost egyschillingesnek nézi, de ezt nem én mondtam.
2208,0	JP FIZ Kasten
2182,4	JP TID Inzell
2157,0	BP K1 VAD P90 P91 Kikövezett lejáró, nem a folyásirányra merőleges, hanem lefelé nyílik.
2113,6	JP K9 VAD P91 Gáttal elzárt csendes öböl, stég vagy halászcsónak, fent a földúton fér csak el a sátor. (Nem találtunk jobb helyet, mert az áradás után mindenütt fél méteres hordalék volt a parton.)
2068,4	BP P4 VAD P91 Egy patakocska folyik be, oda lehet VF beráncigálni a csónakot.
2133	TID Linz
2123,5	JP K0 P90 VF Pár km-rel az erőmű felett, azaz duzzasztásban, de egy rövid szakaszon nem ér el a gátig a víz, hanem kavicsos a part. A gát mögött, a bicikliúton túl füves.
2079	BP TID FIZ Grein
2071,?	JP K4 FIZ 25?ATS P90 Meredek füves parton kell kirángatni a csónakot. A legelő tulajdonosa egy roppant bunkó zsíros osztrák paraszt. Amikor meglátta, hogy ott vertünk tanyát, közölte: kotródjunk, vagy 100?ATS, vagy policáj.
2037,3	TID Melk
2031,7	BP K0 VAD P90 P91 Homokkal borított lejáró. Vagy ezen, vagy fent a füvön lehet sátrat verni.
2027,5	BP TID Aggsbach
2001	BP Krems. Csak TID számára. Katonai terület.
1998	BP TID FIZ Krems
1987,6	BP K1 P90 Kikövezett lejáró, nem a folyásirányra merőleges, hanem lefelé nyílik. Pad, fű
1964	JP TID ÖKV
1949	JP TID Greifenstein
1936,3	BP TID Bécs
1931,7	BP K5 VAD P91 Bécs, Florisdorfer híd alatt. Nagyon rossz táborhely, de pont 100 km-re volt az előzőtől, és már koromsötét volt...
1925,8	BP K1 P90 Bécs kavicsos-füves part, horgásztanyák. Magánterület, de mi kifogtunk egy jóindulatú tulajt.
1884	JP CAMP FIZ? Hainburg
1883,?	BP K0 P90 Egy félsziget alsó vége, az öbölbe be lehet vinni a csónakot.
1882,7	BP K0 P91 A félsziget alsó végétől kicsit lejjebb, kavicsos part. A vízszintes sátorhelyhez kell egy kis tereprendezés.
1872,0	BP NT (bár lehet) Pozsony, öböl, csónakházak. Az egyik szlovák csónakmester tudott magyarul, és vigyázott a csónakra, amíg városnéztünk 91-ben. 
1867,5	JP TID FIZ? Pozsony, Cervena Hviezda csónakház (most már biztosan nem így hívják) (*DKV*)
1863,?	JP Betonbunker, sajnos foglalt volt...
1862,5	JP K9 P91 Kövekkel kirakott, viszonylag hullámvédett csatorna, fent (5 m) lehet sátorozni.
1862	NT A bősi duzzasztás kezdete (*Dunaj*). Itt az erőmű elkészülte óta nem voltam. Mindenképp tudd meg, mi ott a helyzet, mielőtt odamész {}. S ha arra jársz, mormolj el egy csendes átkot a Csallóköz és a Szigetköz gyilkosaira.
1838,1	JP K0 VAD P90 VF Doborgazsziget, kavicsos part
1830	BP TID Bodíky ({})
1839,2	JP Dunasziget
1832,5	JP A Szigetközi holtágba beevezve 1500 m után BP találunk kavicsos partot és táborhelyet.
1825,4	JP Dunaremete 2000m
1824	JP Lipót 1200m
1820,5	BP TID Bős
1811	NT A bősi duzzasztás vége (*Dunaj*).
1806,4	JP Medve
1802,4	JP Nagybajcs
1800,2	JP Szőgye 300m
1797,?	JP K0 VAD P90 VF Kavicsos part. A vízszintes sátorhelyhez kell egy kis tereprendezés.
{1795	JP NT A Mosoni-Duna beágazása. BTW, a Mosoni-Duna vége felé vannak egész jó helyek.(*Döme*)}
1791,7-1790,5	JP Gönyű
{1775,8-1772	JP NT sziget. A felső befolyásnál betontöltés, így ott nem lehet bemenni a mellékágba.
1773,5	JP P96 K0 VAD kavicsos part, a hajók a fák közé rejthetők, füves (?) táborhely a fák mögött. Kellemes. Koppánymonostor 1772.5 magasságában a belső parton (azaz oda-vissza kb. 4 km) (*Döme*)}
1772,5	JP K2 VAD P90 P91 Koppánymonostor, függőleges part, fent fű. Budi, csap. Érdemes busszal vagy stoppal bemenni Komáromba, átgyalogolni a hídon, és a szlovák oldalon a hotel éttermében vacsorázni. A pincérek magyarok, elfogadnak forintot is. {Ez már a múlté... :-( (*Döme*)}
1772,5	BP? TID Nová Stráz ({})
1769-1766	JP Komárom
{1769	JP NT Komáromi vár. Érdemes kiszállni megnézni. (Mi úgy vettük ki azoktól, akikkel összefutottunk, hogy a szárazföld felöl pénzért lehet bemenni. :) Nem középkori jellegű vár, hanem hatalmas újkori erődítmény, később orosz katonai terület. Lőszerszállító kisvasút, miegyéb.
1767,9	JP NT Komáromi híd. Itt lehet vizet és kaját szerezni. (*Döme*)}
1766,0	TID
1766-1762	JP Szőny
1760,7-1756,2	JP Almásfüzitő
1752,8-1749	JP Almásneszmély
1747??	JP VAD P90 Sziget {96-ban nem találtunk errefelé táborhelyet.} (*Döme*)
{1742.5	JP VAD(?) K1 Süttő. Csónakkiszedéshez kavicsos part. Ismertető jelek: vízbeszórt márványdarabok, függőleges kőfal/rakpart. Afölött gazos terület, ott lehet sátorozni. A lakott település ilyenfokú közelsége vásárlás szempontjából kellemes, na de különben? Mi egyedül itt találtunk alkalmas helyet hosszú idő óta. (Megjegyzés: a műút és a vasút Dunaalmástól Nyergesújfaluig (1752-1733) táborozásra alkalmatlanná teszi a partot. [Töltés oldalában nehéz sátrat verni.])
1741-1735,7	JP Lábatlan
1735-1731,5	JP Nyergesújfalu
1721-1718.8	JP Esztergomi-sziget. A közepétől a 3/4-éig levő részen 4 helyen lehet táborozni (P96 FIZ). A legfelső egy gimnázium sportpályája, mi itt táboroztunk. (Ide a kiság felől lehet jól felhurcolkodni, az Evezősklub stégjétől, K1). Itt 200 Ft-ért sátorhely, tűzifa, melegvizes zuhany. Eggyel alatta az Evezősklub, 400 Ft-ért sátorhely pázsiton, semmi más. Szintén a kiság felől. Ezt követi egy fizetős kemping, 400 Ft-ért. K2, a Duna felől. Végül egy másik gimnázium sportpályája, 300 Ft-ért, csak sátorhely, kiság.} (*Döme*)
1718,?	K6 P90 Esztergomi-sziget kisága, Vasas? sporttelep. Éjszaka érdemes rábízni a csónakot egy stégen alvó horgászra, vagy kicipelni, mert erősssen lopnak. A sporttelep gondnokát meg lehet kérni, hogy engedjen be a zuhanyozóba.
1708-17-6	BP Szob
1704,2	JP Pilismarót
1704-1701,7	BP Zebegény
{1699,7	JP FIZ Dömös (*Döme*)}
1697-1693,3	BP Nagymaros
1696-1693,3	JP Visegrád
1692-1691	BP K0 VAD P84 P85 P86 P87 P88 P89 P90 P91 P92 P93 P94 P95 P96 P97 Lídó sziget. Évről évre változik, valami helyet biztosan találsz. De ennél szebbet sehol a világon.
1692	JP K0 TID FIZ 100?Ft P69 P70 P71 P72 P73 P74 P75 P76 P77 P78 P79 P80 P81 P82 P83 P84 P85 P86 P87 P88 P89 P90 P91 P92 P93 P94 Szigetspitz (a Szentendrei-sziget csúcsa). Füves, ligetes. Budi, csap.
Mosoni-Duna
Lásd: 264 km a Mosoni-Dunán és a Dunán
Szigetköz
Lásd: A Szigetköz újrafelfedezése vízen, Bokody Józsi bácsi fényképei, a Duna Kör és a Danube Dam Group honlapja.
A Szentendrei-sziget nagy (váci) ága
Itt gyakoribb a kavicsos part, mint a kiságban, mert nagyobb a sodor, de azért itt is van iszap a sarkantyúk mögött. Főleg JP (a szigeten) találhatsz jó helyet. Mindenütt K0.
1692-1691	BP Lídó, l. feljebb
1690-1689	BP Kismaros
1689-1687	BP Nógrádverőce
1688?	JP Nógrádverőcével szemben. Kavicsos part, fű
1681,2-1677	BP Vác
1681,2-1679	JP Torda- és Révész-sziget, Váccal szemben. Kavicsos part, fű. Vigyázz a sarkantyúknál.
1672,3-1671,3	JP Surány
1672,3-1667,6	BP Göd
1669,9-1668,9	BP Gödi-sziget. Kikötni a nagyág felőli oldalán lehet, ott kavicsos, az alsó vége homokos. A sziget kisága iszapos, és csak 350 cm-nél nagyobb pesti víznél lehet átevezni a keresztgát fölött. (Vajon ezt mi a fenének rakták ide? És szinte az összes többi sziget kiságába?)
1667,5-1662,5	BP Dunakeszi
1666-1659	JP szinte végig klassz kavicsos part, fent fű.
1657,4-1629	JP&BP Budapest
A Szentendrei-sziget kis (szentendrei) ága
Itt általában nem az a gond, hogy táborhelyet találj, hanem az, hogy ne legyen foglalt. Szombaton este szinte reménytelen, Budapesthez közel már pénteken is. Mindenütt K0.
32-31	BP Szigetspitz, l. feljebb
{30	JP P96 Kisoroszival szemben, a rév alatt. A közelben büfé (víz+WC).} (*Döme*)
27,8	JP Dunabogdány, szabad strand (nagy a nyüzsi), BP a Spitz előtti utolsó jó táborhely (fölfelé haladva). 
	[Innen lefelé BP (a szigeten) kisebb-nagyobb kihagyásokkal az 11-es fkm-ig, majd a 7-estől a 4-esig vannak elfogadható helyek. A JP szinte végig civilizálódott.]
26	JP VF itt mindig szép zöld a fű. Kavicsos part, de elég alacsonyan van.
23	JP füves táborhely, homokos/iszapos part
22,?	JP füves táborhely, homokos/iszapos part
22	BP VF Egy apró sziget, kb. 1 db sátor fér el rajta. 
21-20	BP Tótfalu (szemben JP Tahi). A híd fölött kavicsos part, füves sátorhely, csak napközben tele van fürdőzőkkel
15-14,2	BP Kacsa-sziget (a *Baedeker* szerint Zátony-sziget). Kavicsos part, nagyon népszerű, füves sátorhely.
6-5,9	JP Sárkány-, BP Robinson-sziget, utóbbi átlagos víznél már csak névleg sziget. Kavicsos part, fű, JP ez folytatódik úgy-ahogy a 4-esig.
A Csepel-sziget ráckevei ága
Nagyon nehéz táborhelyet találni, mert szinte az egész part fel van parcellázva. Az egyetlen biztos megoldás, ha van előre megbeszélt hely valakinek a hétvégi telkén, ahol felverheted a sátrat.
Megjegyzés a Kx-ekhez: Errefelé ritkán járnak hajók, éjszaka pedig egyáltalán nem, tehát elvileg a vízen is lehet hagyni a csónakot, jól kikötve.
53,?	BP K0 NT P86 Pesterzsébet, csónakházak. Ha lentről érkezel, és a végállomásod a Rómain van, akkor nem érdemes teljes menetfelszereléssel és a potyautassal átkeccsölni Budapesten, mert a rakpartnál nagy a sodrás, és egyébként is legfeljebb első alkalommal élmény. Célszerűbb kikötni, otthagyni a csónakot (a gondnokkal meg lehet beszélni), hazacipekedni, és másnap üres csónakkal felevezni. (Persze ha Csillaghegyen lax, akkor vissza az egész.)
9,9	BP K2 P88 Dömsöd víziúttörő (vízicserkész?) tábor. (Zárva volt, de a révészek tudták a gondnok címét, ő pedig kinyitotta nekünk, és a kertben sátoroztunk.)
{}
Budapesttől Bajáig
1627	BP Halásztelek 1000m
1627-1625,5	JP Érd 200m
1624-1621	BP Tököl 800m
1624-1619,7	JP Százhalombatta
1622??	BP K0 VAD P88 P90 A 100halombattai erőmű üzemvíz csatornájával szemben. Kavicsos part, fű.
1616??	BP K0 VAD VF P86 Kavicszátony Ercsi fölött
1614-1612,5	JP Ercsi
1613,5-1611,2	BP Szigetújfalu 300m
1600-1598	JP Adony
1598,7-1597,9	BP Lórév 500m
1594	BP Makád
1591,5-1590	JP Kulcspuszta
1591??	BP K0 VAD VF P88 A sarkantyúk között kavicszátonyok. 
1587,3	JP Rácalmás
1580,6-1576	JP Dunaújváros
1580,5	BP Szalkszentmárton 4000m
1574-1572	BP Dunavecse
1574??	BP K0 VAD VF P90 A sarkantyúk között kavicszátonyok.
1570,3-1568,5	BP Apostag 700m
1569,5	BP Kisapostag 300m
1565,4-1563,8	BP Dunaegyháza 1000m
1566,5	JP Baracs 2000m
1562,8-1560	JP Dunaföldvár
{1560?	JP P93 K1 VAD A Dunaföldvár déli felénél levő löszfal alatt található préri. Legfőbb, mondhatni egyetlen előnye, hogy be lehet menni a városba, mindenfélével föltankolni. (Így pl. lehetséges hús, sajt, stb. menübe való illesztése, ami különben hűtő hiányában rázós lenne.)
1558,1	BP Solt 2500m
1552	JP Bölcske 800m
1550?	BP P93 K0 VAD Bölcskével szemben. Már nem emlékszem túl pontosan, de mintha semmi érdekes sem lenne itt. Sátrazni lehetett, fű, fák (fű, bélyeg, por?) helyben.
1546	BP Harta 700m
1545,5	BP P95 K0 VAD  Viszonylag kulturált. A közelben van Harta szabadstrandja is, zuhannyal, WC-vel, kocsmával. Ennek megfelelően a cuccokra érdemes vigyázni. Maga a falu kb. 2 km, mindenféle boltokkal.
1542,6	JP Madocsa 2000m
1539,2	BP Dunapataj 2000m
1539-1537,6	BP Ordas
1533-1528,5	JP P93 P95 NT Paks. A városról kb. ugyanannyit, mind Dunaföldvár esetében. Bár a város felett vagy alatt található táborhely, a letelepedés a paksi vízirendőr-őrs közelsége miatt nem javasolt. (Bár mi pont velük haverkodtunk össze, még a csónakok szállítása során.)
1532,9	BP Géderlak 3000m
??	JP NT A paksi erőmű üzemvíz-csatornájának (felső) “bejárata”.
??	JP NT A paksi erőmű üzemvíz-csatornájának (alsó) kifolyása. A kijövő víz kellemesen meleg, de undorító hab úszkál rajta. Fürödni nem érdemes. Bár az erőmű biztonságos volta felől szemernyi kétségem sincs, nem tudom hova tenni a világító, háromszemű halakat.
1526,4	BP Dunaszentbenedek 600m
1524,6-1523,5	BP Uszód
1521,2	BP P95 K0 VAD Uszód és Foktő között. A vízből egy hosszabb kavicsos partszakasz látszik. Mivel pont a két falu között van, infrastrukturális szempontból elmaradottnak tekinthető. Préri. Csak akkor érdemes kikötni, ha nincs más. A közeli laktanyából esetleg lehet vizet szerezni. A déli (Foktőhöz közelebbi) részén azért nem érdemes tábort verni, mert egyrészt televan juh-szarral, másrészt a bogyómentes, még délebbi területen látni sem lehet a szúnyogoktól.
1520,1-1518,5	BP Foktő 300m
1516,1	JP-BP NT Gerjeni révátkelő.
1513?	JP P95 K2 VAD A gerjeni majoroknál, a két távvezeték között félúton. Egy kisebb tiszta rész a parti növényzetben, lokális szabadstrand. Kicsit arrébb, a nyaralók mellett lehet táborozni, senkit sem zavar. (Persze nem a helyiek fő vonulási útján kell ezt megtenni.) A helybéliek igen rendesek: többen is felajánlották, hogy vihetünk tőlük vizet, illetve használhatjuk a zuhanyt/WC-t. Ugyancsak ők javasolták, hogy a csónakokat rakjuk beljebb, el a szem elől, bár semmi negatív tapasztalatunk sem lett. Maga a falu kb. 3-4 km, északra. 
1512,6	BP Bátya 3000m
1508?	BP-JP P93 P95 NT Fajsz ‑ Fadd-Dombori révátkelő. Fajszra be lehet gyalogolni, fagyizni, élelmiszer-készletet frissíteni, stb.
1507,8	BP Fajsz 500m
1507,4	JP Dombori 3000m
1503,6	JP Bogyiszló 3500m
1497,2	JP NT Sió-torkolat. Esetleg érdemes belenézni.
1496-1493	JP VAD Mindenféle homokpad a kőgátak között.
1489,2	JP P93 VF NT A Grébec torkolata. Eddig egyszer volt elég magas a víz (már árvízvédelmi készültség volt...), hogy bemenjünk a holtágba. Megjegyzés: még ekkor is egy idő után teljesen véget ért a holtág. Csak mert néhány térkép szerint újra ki lehetne jutni a Dunára. Szerintem ez csak kb. akkor lehetséges, ha már Szekszárd is vízben áll.
1488,99	JP P92 P93 P94 P95 K1 VAD Gemenc (a térképen “Halászházak”), a Veránka-sziget csúcsától 1 km-re felfelé. Nagy homokpad, Hawaii. (Ld. még a következő néhány bejegyzést!) A közelben megy el egy erdei út, azon meg mindenféle HMCSM-ek (Helyi Menő Csávó Motoron), így a cuccokat nem muszáj szanaszét hagyni. Említést érdemelnek még a közeli eperfák, amikről jókat lehet legelészni. Étkezésünk végeztével kicsit megrázhatjuk a fát, hogy este jöjjenek kajálni a vaddisznók.
1488,1	JP P92 P93 P94 P95 VF NT A Rezét nevű holtág felső torkolata. Elég szép hely. (Nem csoda, a Gemenci Tájvédelmi Körzet része...) Figyelem! Bár a két torkolat között a Duna felől csak 4 km a táv, a holtág hossza több mint 20 km. Alacsonyabb vízállásnál előfordul, hogy a holtág közepén kb. 1 km hosszan ki kell szállni a csónakból, és húzni. Mi idáig csak egyszer találkoztunk olyan alacsony vízállással, hogy nem tudtunk átjutni rajta. Ez az a holtág, amit Kornél korábban már emlegetett. Vannak itt kócsagok, gémek, vércsék, szarvasok, vaddisznók, meg minden. Természetesen kellő csend szükséges, nálunk általában csak a kormányos [kenu] evez.
1488,00	JP P92 P93 P94 P95 K7 NT A Veránka-sziget csúcsán levő révkikötő. Itt lehet vizet vételezni, talán még telefon is van. Sajnos 1488,99-től útközben két kőgát is van, ez visszafelé eléggé megcsúnyítja a helyzetet.
1488	BP P92 P93 P94 P95 K2 NT Érsekcsanád. Itt van közért, kricsmi, egyéb.
1484	JP VF NT A Rezét alsó torkolata. (*Döme*)}
1480,2-1479	BP Baja
1481	BP K0 VAD VF P90 Kavicsos part, fent fű. {Még megvan. 1995. Amúgy ennek közelében van a helyi nudista strand... :-)
1479,1	BP NT Sugovica felső torkolata Bajánál.
1479?	Fizetős ill. szabad?? kemping a Sugovica partján. Sza vszemi udobsztvami. (*Döme*)}
1469,1	BP Szeremle 3000m
1465,1	JP Báta 2000m
1461-1458	JP Dunaszekcső
1461-1459	BP Dunafalva
1453	JP Bár 1000m
1450-1445,5	JP Mohács
{}
Tisza
Bokody Józsi bácsi azt tanácsolja, hogy ne táborozzunk az állatok itatóhelyein és legelőin a bűz és egyebek miatt (*Baedeker*). A helyszínre érve azonban felmerül az emberben a kérdés, hogy “Jó, de akkor hol?”. A falvak közelében ugyanis ki lehet kötni, és valószínűleg füves területet is bőven találunk, de ezt bocikkal vagy birkákkal kellene megosztani. Máshol viszont több méter magas függőleges vagy növényekkel sűrűn benőtt, nagyon meredek partok, esetleg kőszórások között haladunk. Ráadásul a Duna-kanyar táborhelyein elkényelmesedett embernek vannak bizonyos igényei is (l. ideális táborhely).
Alacsony vízállásnál jobbak az esélyeink, mert ekkor kint vannak a homokzátonyok.
Megjegyzés a Kx-ekhez: Errefelé ritkán járnak hajók, éjszaka pedig egyáltalán nem, tehát elvileg a vízen is lehet hagyni a csónakot, jól kikötve.
Lásd még: határvíz.
A Tisza ukrán szakasza
{Ukrajnába kiskoromtól fogva menni akartam evezni. Egy oka volt. A Tisza-túrás térképfüzetben, kicsit szűkszavúan annyit említenek, hogy a víz ott gyorsan folyik. Na, ez kapásból felvillanyozott.
Hat emberkét sikerült összeszedni magammal együtt, akik hajlandók voltak ilyen őrültségre vállalkozni. Tudniillik, hogy a román-ukrán határtól jöjjünk le kenuval. Három felnőtt, három fiatal, plusz egy sofőr adta legénységet. Két kenuban szállásoltuk el magunkat. Egy középiskola kölcsön Zsukjával utaztunk ki. Arra gondoltunk, hogy a sofőr majd hazajön, miután leszállította nekünk a kenukat, de annyira megtetszett neki a dolog, hogy végül velünk maradt egész a magyar határig. Emiatt lett egy kicsit felgyorsítva a túra, ugyanis várták haza, az ottani telefonhelyzetet meg ugye nem kell ecsetelnem... De a legnagyobb élmény, amit eddig átéltem túrák során, az ez a túra volt. A Tisza ott vadvíz.
Szinte sosem tudod, hogy merre megy a következő kanyar után. Nem tudod, hogy a 200 méter széles mederben középen, vagy éppen szélen csörgedező (mit csörgedező, vágtató!) folyó éppen mit rejteget a következő métereken. Csak összehasonlításképpen tudom meghatározni a sebességet.
Egy nap alatt megtettünk kb. (nincs pontos térkép) 70 kilométert a legkisebb fáradtság nélkül. És közben még borultunk is. Illetve a felnőttek a hátsó csónakban.
Az úgy volt, hogy én állandóan üvöltöttem a mi kenunkban, hogy evezzenek a kutyák, mert különben nem tudok irányítani, csak sodródunk, mint egy darab fa a vízen, de alig hallgattak rám. Amikor jött ez a kellemes kis hidacska, rögtön felfedeztem, hogy veszélyben vagyunk, ha nem teszünk valamit az ellen, hogy a víz nagyjából 15-20 kilométeres sebességgel nekicsapjon minket a hídláb köré épített vasszörnyetegnek. Teljes erőből jobbra kormányoztam magunkat, így sikerült elkerülni az ütközést (és borulást), de csak néhány milliméterrel mellettünk ment el (imponálóan gyorsan) a vasszörny. Nagy nyugiban tekintgettünk hátrafelé (nagy nyugi = mozdulatlan felsőtest + kicsavart nyak, tizedmásodpercenkénti hátrafordulás), vajon hogy veszik az öregek az akadályt. Hát nem vették, hanem egyenesen belerepültek a szörnybe. De a frontális ütközés elkerülése végett inkább 'kinyúltak a kenuból', mindhárman egy irányba, de megijedtek, milyen gyorsan jön a híd, úgyhogy visszafordultak/visszadőltek jobbra, aminek persze borulás lett a vége.
Ezerrel besodródtak a kenu alá, és néhány ijesztő pillanatot éltek át, mivel nem tudtak feljönni a felszínre levegőt venni. (Ez ugye elég kellemetlen érzés.) Na, aztán kibukkantak, a csónakból pedig szintén ezerrel megindultak a hordók. Nagy nehezen kifogdostuk a cuccot, megszárítkoztunk, majd a falusi kiskölkökkel karöltve kiemeltük a beszorult kenut. Ugyanis akkora volt a sodrás, hogy a mozdíthatatlanságig beszorította szegény hajónkat a víz. Szerencsére (hm??) előttünk már jártak ott kajakosok néhány héttel, közülük is beborult valaki, ezért a gyerekek már jól tudták, hogyan kell kicibálni a hajót. Azóta van a falunak kajakja, ugyanis magyar barátaink nem várták meg, mire kiszedik, hanem eltűztek haza.
Az első néhány kanyarban nem hittük még, hogy tényleg a fősodorban kell menni, mert különben baj van. Tényleg ott kell menni, ott legalább tudod, merre megy a víz. Igaz, kicsit gyorsan. De az az élmény. (*Madárvédő Golyókapkodó*)}
A Tisza Tiszabecs és Szeged között
*Döme* barátom jóvoltából az alábbinál jóval részletesebb leírást találsz a Tiszabecs-Tokaj szakaszról itt.
744	BP K0 VAD VF P92 Tiszabecs. Kavicsos part, fű. Túrakezdéshez ideális. Teherautóval is megközelíthető.
727	BP BOLHA Tiszakóród, gátőrház mellett
705,1	JP Tivadar, homokos strand, a híd előtt
688	JP BOLHA Jánd, homokos strand (lapály)
670	JP BOLHA Tiszaadony, homokos strand (lapály)
650,6	BP BOLHA Tiszamogyorós, homokos strand közvetlenül a komp alatt
649	JP BOLHA Lónya, meredek füves part (ki kell emelni a csónakokat)
616,8	JP BOLHA Zemplénagárd, strand a komp előtt
616,5	BP BOLHA FIZ Tuzsér, a komp után közvetlenül
592	BP FIZ Dombrád, a pontonhíd alatt
409	BP K0 P87 Abádszalók. A strandon csúszda, kicsit lejjebb úttörő(?)tábor, nekünk megengedték, hogy ott sátorozzunk.
{}
Bodrog
Táborozás, Kx: mint a Tiszánál.
{50	BP NT (bár lehet) P95 Felsőberecki, a rév előtti szabadstrand. A part homokos, de feljebb füves terület, ideális tábor- és fürdőhely.  Teherautóval is megközelíthető. (*Gyuri*)}
37	BP NT (bár lehet) P87 Sárospatak, a híd alatt. Homokos part. Túrakezdéshez ideális. Teherautóval is megközelíthető.
{20	BP NT (bár lehet) P87 Olaszliszka, a rév felett kb 200 méterrel homokos szabadstrand, feljebb füves terület. Autóval is megközelíthető.
2	JP FIZ P95 Tokaj. Unió alapítvány tábora. Ráismerni a stégről lehet, amelyre ki van írva hogy Unió.  Itt hajók (kajakok és kenuk) bérlése is lehetséges. 95-ös árak: hajó 230Ft/nap/beülő, kemping 200 Ft/nap/fő. Teherautóval is megközelíthető, a Bodrogkeresztúr felé vezető úton ki van írva, hogy hol kell a lefordulni. (*Gyuri*)}
1	BP VF P92 Tokaj. Nem sokkal a torkolat előtt a Bodrog-Tisza közébe hangulatos kis csatornákba lehet beevezni. A táborhely nem garantált, nekünk sikerült az egyik csatorna végén egy használaton kívüli, fűvel benőtt szekérúton egy sátrat felverni.
{}
Bodrog-ártér
{A Tokaj-Bodrogzug árteret általában a tavaszi hóolvadáskor, a tavaszi esőzések idején önti el a víz. Ha sok a víz, az egész ártér vízben áll, ilyenkor toronyiránt lehet evezni bárhol, nyilván ilyenkor nehezebb száraz táborhelyet találni, ha kevés a víz ‑ ez volt a helyzet az utóbbi néhány évben ‑ akkor csak a kis csatornák, esetleg a mélyebben fekvő részek vannak csak elöntve. Az egész terület kis csatornák, tavacskák és tengerek kusza szövevénye.
Az ártéri vízitúrák ideális időpontja április vége, május eleje. Korábban hideg van, később a csatornák járhatatlanná válnak a fenékről felnövő vízinövényzet miatt. A csatornák csak kenuval, kajakkal járhatóak (vagy még úgy sem).
Májusi hétvégeken százak túráznak. Tapasztalataim szerint három-négy nagy induló-táborhely van (bocs, ez nem a reklám helye, egyiknek sem vagyok képviselője, abszolút szubjektív tapasztalat):

Kiinduló-pont	Tulajdonos	Megjegyzés	
5.6 fkm, a büfé környékén	???  ‑ valaki szokott ide csónakokat hozni és túrákat vezetni	1997-ben nagy építkezés volt, nem működött a táborhely, de mindenhez nagyon közel van	
kb. 3 fkm, az Unió vízitelepe	Unió Alapítvány	ez is nagyon közeli kiindulóhely, rengeteg hajójuk van, elég lepusztultaknak tűntek, a tábor a volt KISZ-tábor, a társaság mindig vegyes	
a közúti Tisza-híd felett	Tokaj vízisport centrum	emberi szállás és étterem egy helyen	
a vasúti Tisza-híd felett	Spori-Sport Alapítvány	nagyon klassz szállás max. 20 emberig házban, onnan kezdve sátorhelyen, jó állapotú hajóik vannak, de sokat kell evezni az ártérig. A vonat kicsit hangos	

Összehasonlításnak: a Bodrog-ártéri túrák érdekes része általában a Zsaró-vízitelepnél, 3.4 fkm-nél kezdődik.
A túrák általában úgy néznek ki, hogy az ember beevez egy csatornába, amikor elakad, akkor vagy talál egy gátat, amin átemelve a hajót, a túloldalon egy másik csatorna folytatódik, vagy nem, akkor visszafordul. Egy-egy csatorna 2-5 méter széles, 20 cm-3 méter mély szokott lenni, rengeteg kanyarral, benyúló fával, ággal, bozóttal ‑ a kormányos orrvérzésig gyakorolhatja a kormányzást. Az átemelések általában füves gátak szoktak lenni (5-20 méter össz cipelési hossz), két perc alatt át lehet húzni még egy megrakott hajót is, legfeljebb arra kell várni, hogy a másik negyven hajó átemeljen. Ami az egyik héten / évben járható út, a másik héten nem biztos, hogy az. 
A vízitúrázók térképei sorozat Bodrog része nem túl jó az ártérhez, mi a Zemplén-Dél turistatérképet használtuk, de a legegyszerűbb a macsó külsejű helyi evezős fiúkat megkérdezni, hogy merre lehet menni. Aki nem macsó külsejű, az úgyis először van ott, mint te, úgysem tudja. Hazataláláshoz végszükség esetén a Tokaji-hegy mindig látszik.
Néhány túra, amiket mi megcsináltunk, közepesen kripli társasággal (néha a fél hajó gyerek volt). Tegyük fel, hogy a túrák a Bodrog torkolattól indulnak:
	Zsaró-vízitelep ‑ Nagy-tó ‑ Bodgány-tó ‑ Bodrog 7.3 fkm és vissza: ez kb. 16 km, 2-3 átemelés van benne vízállástól függően, a Nagy-tónak a Bodgány-tó felé induló leágazását erősen figyelni kell. Ha visszafelé jön az ember, a Bodrogról a Bogdány-tóhoz vezető csatornát nagyon nehéz észrevenni.
	az előző változata: a Nagy-tavon végigevez az ember és Észak felé Bodrogkisfalud felé megpróbál áttörni. Nekünk 1997-ben ez nem sikerült, mert alacsony volt a víz, kb. 500-600 méter hiányzott a Bodrogig, amikor meghátráltunk. Úgy viszont nagy szívás volt visszamenni ugyanazon az úton.
	Zsaró-vízitelep ‑ Deák-ér ‑ Zalkod ‑ Holt-Bodrog Viss mellett ‑ Bodrog 24.3 fkm és vissza: ez kb. 45 km, ha nem téved el sehol az ember. Láttunk két kajakos fiút, akik megcsinálták egy nap alatt. 3-4 átemelés van benne. A Zsaró utáni részen, ha nagy a víz, rengeteg kanyart le lehet vágni, csak utána nehéz visszatalálni az ’útra’. Mi gyerekekkel Zalkodig jutottunk, onnan visszafordultunk ugyanazon az útvonalon.
	az előző változata: csak őrülteknek ajánlott. Zalkodon az ember hóna alá kapja a hajóját és pléhpofával elsétál a Tiszáig, majd ott hazaevez. Ez egy 2 km-es séta. A társaságból nálunk megcsinálta valaki.
	helyi öreg cápák szerint magas víznél a Kapitány-érről is át lehet keveregni a Deák-érre.
Egyébként tök mindegy, hogy merre megy az ember, mindenfelé gyönyörű, mindenhol van víz, csak az a lényeg, hogy az ember megtalálja az egyik bejáratot, aztán irány a ’waterworld’. Ha valaki ismeri a Myst-et, olyan az egész, mint a Myst árvizes pályája. (*Medvey*)}
Vág
{1995-ben voltunk Vágon, ott is élhettünk volna át az ukrajnai élményekhez hasonlókat, ha nem regulázzuk meg magunkat, és átalakítottuk a túrát gyalog-kocsi-autóstop túrává. Mivel akkora volt a sodrás, hogy a három kenut nem mertük vízre tenni, inkább mentünk egyre lejjebb a folyón, hátha jobb a helyzet lejjebb. (*Madárvédő Golyókapkodó*)}
Inn
Az Inn sajnos nem igazán evezhető, mert 15 erőmű található rajta, és egyiken sincs zsilip (“P91”). Az Umsetzanlage elvileg ki van építve mindegyiknél, de azt nem kívánom senkinek.
Annyit tudok még róla, hogy Innsbruck környékén még veszélyes vadvíz, kényelmes túrázgatásra ezért sem alkalmas.
{}

{}, avagy amiről szívesen olvasnánk
Nem kell szerénykedni. Hely bőven van, akinek nem tetszik valami, nyugodtan kitörölheti a saját példányából (vagy a saját példányával). Tehát:
	evezés a Níluson, a Mississippin, zuhatagos folyókon, és egyáltalán bárhol
	kölcsönzési, vásárlási, és tárolási lehetőségek, csónakjavítók
	karbantartás, javítás saját kezűleg
	ja, és valaki megírhatná a Tippek bringásoknak c. művet...