# 1991. aug. 5., hétfő

Boldog névnapot, Krisztinke!

Boldog születésnapot, Mercédesz!

Ma reggel szintén nem kapkodtunk. Őrületes köd volt, minden nedves lett.

Később viszont kisütött a Nap.

Indulás 10-kor.

A hajón reggeliztünk. A fiúk halat is, egyébként csak müzlit és corn flakes-t ettünk. Az uszályszerű hajók óriási hullámokat csinálnak. De azért nem mindig vagyok csupa víz.

A Nap iszonyatosan süt. Nehezen viseljük. Ilyen időjárást! Egyszer tél, aztán nyári hőség. Őrület.

Ma is zsilipeltünk. 130 cm-t. Ráadásul így kikerültük Straubingent, míg az eredeti folyómederben zsilipelés nélkül evezhettünk volna. És természetesen itt a víz sem folyt. De túllettünk ezen is. A zsilip előtt mostam. 2 nadrágot. Nagyon gyorsan megszáradtak. Nem hiába...

A hőség egyre elviselhetetlenebb. Én eddig alig eveztem. Egyre többször csorgunk. És sokat iszunk. Le fogunk égni. (Az ivástól. Orvos...)

Megálltunk egy kis faluban, és a fiúk vettek tejet és ... banánt. Ez nagyon jó ötlet volt. Új életre keltünk. Dobozos sör viszont nem volt. (De legalább légkondicionált volt a vegyesbolt.)

Tovább eveztünk. 5 óra körül viszont elegünk lett, ráadásul találtunk egy szép, kavicsos partot. A rengeteg csalánt leszámítva egész jó hely.

| aug. 5. 2293,2 fkm. Csalánerdő

Ma egy kissé ingerlékeny voltam. Semmi sem volt jó. Viszont ez sem jó így. (De legalább következetes!) Majd próbálok figyelni egy kicsit.

Délután egy román uszály haladt el mellettünk. A Florian nevű német tolóhajó tolta. Egyszercsak megszólalt a hangosbeszélő: "Hajrá, Fradi!" Hát igen... Az egyik motorcsónakból pedig magyar zászlót lengettek felénk. Kedves volt tőlük. Jó hely ez a Duna.

Este újra főztünk. Leves és lecsószerű étel. Állítólag jó volt. Szerintem sem volt rossz. (Anikó szerint a lecsó elképzelhetetlen paradicsom nélkül, ebben viszont csak paprika volt. Bezzeg a Viki nem volt ennyire finnyás.)

Utána teát is főztünk. Az első adag víz ledőlt a főzőről, úgyhogy végül alig maradt vizünk. Nem baj. Holnapig kihúzzuk vhogy.

Történt még vmi érdekes. Miközben pakolásztunk a sátorba, sátor mellett, hajóból, stb., ellátogatott hozzánk egy hattyúcsalád.

Papa, mama és 3 kishattyú (rút kiskacsa). Olyan aranyosak voltak!

Kornél és Csaszi adott nekik enni. Nagyon közel voltak.

Félelmetes, mi?

Majdnem beleettek a készülő vacsora kellékeibe is. Íme egy toll tőlük, emlékbe:

#include <hattyútoll>

Este fürdés, megtárgyaltuk a teletext hátrányait és hiányosságait. Kevés gitározás és éneklés után alvás lesz. Csaszi már el is aludt. Gitárral a hasán. Jó éjszakát!

Pusztai Anikó: Ulm-Budapest túranapló - Tippek vízitúrázóknak - Umann Kornél