Alex Koenigsmark
Agyő, kedvesem!

Zenekari bohózat

Fordította: Varga György

Dalszöveg: Eduard Bass
(Piros hetes)

1. jelenet	NYITÁNY
2. jelenet	REGGEL A NYARALÓ ELŐTT
3. jelenet	A SZAUNÁBAN
4. jelenet	A NYARALÓBAN
5. jelenet	A NYARALÓ ELŐTT
6. jelenet	VADKACSAVADÁSZATON
7. jelenet	ESTE A NYARALÓ ELŐTT

Szereplők
Culik, a zenekar vezetője
Culiková, a neje
Elén, a lánya
Eduard, zongorista
Nebesky, hegedűs
Sechtl, tubás
Stepánek, dobos
Blumová, hárfáslány
Házmester
Sonka, a lánya, pincérnő
Hules, a zenekar gazdasági igazgatója
Laska, pincér
Svestková, fuvoláslány

ELSŐ FELVONÁS
1. jelenet
Nyitány

A zenekar fellépéshez készülődik. Egyik zenész a hangszerét hangolja, a másik sört iszik, a harmadik újságot olvas, a negyedik zakóját varrja, van, aki alszik... Belép Culik, koppant a karmesteri pálcájával, megadja a tempót. Belép Hules
Hules	Tisztelt hölgyeim és uraim, mai hangversenyünkön egy szimfonikus gyászkölteményt mutatunk be, címe Addio o caro mio - Agyő, kedvesem - avagy marcia funebre con variationi. A polgári társadalom mélységes válságát leleplező történetben megszólaltatjuk az összes hangszert, a vonósokat, a fúvósokat, az ütősöket és a hárfákat. Látni fogjuk, hogy egy olyan világban, ahol a hazugság, a csalás, a korrupció, az erőszak, az álnokság, a hízelgés, a gyávaság, a prostitúció, a besugdosás, a kíméletlenség, az önzés, a harácsolás, az irigység, a kicsinyesség, a gyanakvás, az ütődöttség, a sértődékenység, a kapzsiság, a fukarság, a szolgalelkűség, a csalás, az alakoskodás, a prüdéria, a hamis eskü, a káröröm, a spicliskedés meg a pénz az úr, ott a szerelemmel is baj van...
Az igazgatóság és a zenekar nevében kellemes és kifinomult szórakozást kívánok...

2. jelenet
Reggel a nyaraló előtt

Kora reggel van, kakaskukorékolást hallunk, aztán isten tudja, honnan, előbukkan a kócos, ásítozó, szemét dörgölő házmester, összesöpör majd lehúzza a kerti bútor védőhuzatát. A bútor fehér, a zongora szintén. A házmester egyszer csak talál valamit a szemétben, a színpad közepén.
Házmester	Szóval, már megint. De ha én eccer azt a valakit elkapom! Eccer majd tetten érem, oszt megmutatom mindenkinek! Nézzék, csak emberek, ez az, aki összepiszkiccsa az udvarunkat! Ő rak a nyaralónk pincéjébe tüzet! Ő lopta el a társasjátékokat! Oszt majd jönnek, és megkérdik, na mit kér jutalmul, házmester? Én pedig megmondom, hogy igazságosságot. Egyenlőséget! Sanszot! Miért csak a szép és okos embereknek legyen sikere? Én mindenki számára igazságot akarok.
Eldugja zsebkendőbe csomagolt zsákmányát. Fölírja a dátumot. Aztán észreveszi a zongora alatt alvó Laskát és Sonkát. Még be vannak takarózva, úgyhogy azt sem tudjuk, hányan és kik is vannak ott. A házmester lármázni kezd.
	Gyerünk fölkelni! Már dalolnak a madarak, lusta banda! Itt nem lesz alvás, főleg ma nem, amikor a karmester úr elhatározta, hogy férjhez adja a lányát! Talpra!
Laska csukott szemmel fölül, beveri a fejét a zongorába, majd kimászik a hangszer elé, félmeztelenül pötyögni és dudorászni kezd. A zongora mögül előbukkan a házmester.
Házmester 	Te nem mosó fogat?
Laska	Egyszer volt, hol nem volt
volt egyszer egy kisdisznó
jó dolgában egész nap
hempergett a trágyában...
Házmester	Pfuj, ezek a sértő, illetlen dalocskák!
Laska	Miért? Ez a Piros heteséktől, a kabaréból van, házmesterkém. Ez már történelem. (Énekel)
E kis koszos disznónak
olyan volt a formája,
hogy láttán biz majd megőrült
az ortodox kubista!
A kubizmus, házmesterkém, az egy haladó festészeti irányzat.
Házmester	Teszek a történelemre, ez meg közönséges és sértő!
Laska	Miért olyan biztos abban, hogy pont magáról szól? Talán bizony nem vonatkozhat valaki másra is? 
Házmester	Egyszer még elhúzom a nótádat.
Laska	Köszönöm, nem vagyok hegedű.
Laska fogja a törülközőjét és lezseren távozik. A házmester gyorsan Sonkán tölti ki a mérgét.
Házmester	Sonicka, drága gyermekem, te szajha. Hol voltál már megint egész éjszaka?
Sonka	Hisz tudod, hol voltam.
Házmester	Térj észhez, pont ezzel a szarházival!
Sonka	Találj itt jobbat, na! Már rég lent dolgozhatnánk a fürdőben!
Házmester	Megőrültél? Egy ilyen kis szar hotelben többet keresek, mint odalent egy masszőr! Hiszen csak miattad csinálom az egészet!
Sonka	Miattam! Akkor meg miért nem hagyod, hogy a magam életét éljem?
Házmester	Ezt ni! Már az anyád is ezt mondta, oszt megszökött tőlem! Azt hiszed, én nem akartam a magam életét élni? Lényegében én is idealista vagyok, csakhogy tudd!
Sonka bebújik a pokróc alá, mert trikóban és hosszú klottgatyában befut a teljesen elcsigázott és köhécselő Culik. A házmester hangnemet vált.
	Á, szép jó reggelt, karmester úr! Ma aztán gyönyörű napunk van, mintha direkt egy ilyen elegáns esküvőre találták volna ki, mi is lehetne szebb annál, mint amikor két fiatal szereti egymást?
Sonka	(a pokróc alatt) Buuu!
Culik	Pokolba az öregséggel! (köhög)
Házmester	Valaki már megint összepiszkította az udvarunkat.
Culik	Koporsócska! (köhög)
Házmester	Már ilyen korán talpon? Ki korán kel, aranyat lel, ugye, karmester úr?
Culik	Én már alighanem megleltem, hogy a nyavalya törje ki! Már nem tudok aludni. Lavórt! Szaros öregség! Még három-négyszer futok egyet, még kétszer-háromszor nem alszom ki magam - és zsupsz a koporsóba! (köhög) Házmester, vágjon hátba!
Házmester	Én nem tudom, hogy illik-e...
Culik	Na, mi lesz?!??!
Házmester	(hátba vágja) Szíves engedelmével.
Culik	Na, meséljen, házmester.
Culik mosakszik, a házmester körülsündörgi
Házmester	Kinn hagyták a kertben a dobot. Szerencsére nem esett.
Culik	Kár, hogy nem esett! Lefaraghattam volna mindnek a gázsijából! Tovább.
Házmester	A hegedűsök a szökőkútnál beszélgettek valamiről, de mire becserkésztem őket, elhallgattak. És ismételt fölszólításra sem mondták meg, miről beszéltek. Sőt, Nebesky úr azt mondta, hogy menjek a..., de én ezt nem tudom a karmester úr előtt megismételni.
Culik	Ne mondja nekem, hogy karmester, én karnagy vagyok. Hm. A barátocskáinak valahogy megnőtt a szarvuk. Mossa meg a hátam.
Házmester	A fúvósok pálinkát hoztak és vicceket meséltek.
Culik	Rólam?
Házmester	Nem, disznókat...
Culik	Akkor ez az ő magánügyük, nem? Elmehet.
A házmester, bár nem szívesen, de elmegy, ám beleütközik Hulesbe, aki egyik kezében Culik vállfára akasztott ruháját, a másikban pedig egy frottírtörülközőt hoz.
Házmester	Nem lát a szemétől, ember? (El)
Hules	Már megbocsásson. -
Culik	Hol volt ilyen soká, Hules?
Hules	Elnézést, de képtelen voltam megtalálni a megfelelő törülközőt.
Culik	Dörzsöljön le, Hules, fázom. Milyen a hangulat a zenekarban?
Hules	Mindenki örül az esküvőnek. (Dörzsöli Culikot)
Culik	Muszáj is nekik. Hisz én fizetem őket.
Körbetekint a tájon (a publikumon), és locsogási roham fogja el
	Ez a levegő, Hules, ez a csönd! Itt nőttem föl. Az embernek meg kell térnie gyermekkora tájaihoz. Pompás esküvőt csapunk itt. Az ember életében úgy kétszer, háromszor adja férjhez az egyetlen lányát, és ennek meg kell adni a módját... az inget!
Hules	Csak ne irigykedjenek az emberek...
Culik	Na és. Ide mindig igazgatók és gyárosok jártak a szeretőikkel. Itt, Hules, csak ezeknek a méheknek a zümmögése fog minket zavarni... bzzzz...
Hules	Mikor igazgató voltam egy méhészetben, egyszer jól megkergettek a méhecskék. Arra jártam, és gondoltam, megbökdösöm őket egy bottal...
Culik	(undorodva) Hules, ellenőrizze, van-e mindenből elég... Mirtusz, sör, szafaládé - de nem, a zenészeknek jó lesz főzőkolbász is. És nehogy kremzi mustárt adjon! Megteszi közönséges is, úgysincs hallásuk.
Hules	És föl is lehet hígítani vízzel! Mikor még eladó voltam a húsboltban...
Culik	Hules! Olvassa föl a napiparancsot! Vagy nincs magánál?
Hules	Itt van, főnök úr, hát persze, hogy itt van! (Olvas) Ma, szombaton: szabadfoglalkozás, készülődés az esküvőre, ebéd, tisztálkodás, zenekari próba, esküvői szokások, este legénybúcsú. Holnap, vasárnap: tisztálkodás, esküvői szertartás a faluban, ebéd, esküvői szokások, álarcos mulatság.
Culik	Mik azok az esküvői szokások?
Hules	Nem tudom, a felesége diktálta így.
Culik	Akkor hagyja benne. Nem felejtette el, hogy holnap kacsavadászatra akarok menni? Így csinálta az igazgató, így csinálom én is.
De a zenekar csak próbáljon, különben még velem akarnának jönni.
Hules	Próbálhatnak ön nélkül is?
Culik	Velem is, nélkülem is. Micsoda felhajtást csapnak egy ilyen esküvő körül. Amikor én nősültem, ripsz-ropsz ment az egész. Persze nem volt pénzem. Az apósomnak, ha jól emlékszem, igen.
Hules	Még egy apróság, kérném: a tavalyi álarcosbálból maradt maszkokat fogjuk használni. Spórolunk, viszont mindenki tudni fogja, hogy ki kicsoda...
Culik	Főleg én fogom tudni, ki kicsoda. Látja, Hules, ha igyekszik, vannak jó ötletei is. (Körbetekint a tájon) Midőn gyermekéveim táját nézem, teljesen ellágyulok, Hules. Hová levél, ó, ifjúságom?
Hules	Nem tudom, kérem.
Culik	Ne legyen bárgyú, Hules. Nincs olyan érzése, hogy a természetnek nagyobb szüksége van az emberre, hogy így valahogy túlságosan is magárahagyatott? Ide szereljenek hangszórókat. Most megyek horgászni.
Elmegy. Hules összeszedi, amit otthagyott. Sonka föl akar kelni, Hules megijed tőle
Hules	Állj! Ki az? Mit keres itt?
Sonka	Forduljon meg, nehogy megvakuljon!
Hules	Már megbocsásson, de én senkitől sem hagyom kommunikálni magam!
Sonka	Na, megfordul vagy nem, maga undorító alak?
Hules megfordul, de azért morog
Hules	Velem így nem lehet beszélni... Nekem itten beosztásom van, én... tudja, ki vagyok én? Nélkülem itt semmi se menne, én - hogy is mondják...
Belép a házmester
Házmester	Drága Sonickám, te dög!
Hules	Á, ha jól sejtem, maga a házmester, ugye? Minden elő van készítve? Súlyt helyezek rá, hogy minden rendben legyen!
Házmester	Attól eltekintve, hogy valaki állandóan bepiszkítja az udvart, rendben is van. Ki maga egyáltalán? 
Hules	Nézze, nekem itt pozícióm van...
Házmester	Nekem aztán mindegy! Sonka, ha nem mégy azonnal a konyhába...! Mellesleg az egész tartármártásnak valahogy lába kélt.
Sonka	Biztos eladtad.
Hules	Különösen fontosnak tartom az ágyneműcserét! Mikor még mosodaigazgató voltam...
Házmester	Csak lassan. Nem maga lenne az első, akivel meggyűlik a bajom, világos? Ha majd elkapom azt a csirkefogót, aki mindig tüzet rak a pincébe - szóval ebbe maga ne üsse bele az orrát!
Elmegy
Hules	(megy utána) Azt nem lehet, csak úgy, minden artefakt nélkül azt mondani, ne üsse bele az orrát, nekem itt feladatom van, pozícióm,... én...
Elmentek. Bejön Sechtl, utána Nebesky. Kimenőben vannak, kezükben hangszertok
Sonka	Szimfonikus költemény, első tétel, scherzo! Térfásan!
Sechtl	Ah, kisasszony, jó napot! Bocsásson meg, be sem mutatkoztam, Sechtl, a fúvóskar vezetője... de tubán játszom.
Sonka	Jó napot...
Sechtl	Ha kívánja, játszhatok magának, én... a tuba a hangszerek királynője... kisasszony...
Sonka közben füttyentve visszabújik a pokróc alá. Nebesky nem vette észre
	Szép vidék, ugyebár?
Nebesky	Képzelje csak el, milyen lesz itt szezonban!
Sechtl	Most itt... az előbb... még... na, örüljön, hogy egyáltalán meghívtak minket ide.
Nebesky	A főnök úr havonta legalább egyszer itt rontja a levegőt, mi?
Sechtl	A karmester, az karmester... Az apósa a fürdőigazgatóságon volt, összeköttetések, seftek... csak mi vagyunk egyfolytában a bárhoz láncolva, mint kutya a kutyaólhoz, mindig csak trombitálni meg trombitálni...
Nebesky	Úgy bánnak velünk, mint valami cigánybandával. Ugyanakkor nekem például konzervatóriumom van. Délután a sétányon, este a bárban, délután a sétányon, este a bárban... Furtonfurt! Csakhogy kinek ragasztanak százast a homlokára? Culiknak, merthogy ő állítólag karmester. Mondok én magának valamit. Nekünk nem is kell karmester, nincs igazam?
Sechtl	Ez még eszembe sem jutott. 
Nebesky	Én, uram, nem így képzeltem az életemet... Én! Az én ujjrendjeimmel!
Sechtl	És mit képzelt, hogy szólókoncerteket fog adni?
Nebesky	Világos! Maga talán nem? És ehelyett... éjjel a bárokban, Te szép cigánylány... és körös-körül azok a telezabált pofák!
Sechtl	És százas a Culik homlokára!
Nebesky	Ah, nem is az a pénz izgat, engem mindig a művészet érdekelt. Csakhogy hegyes könyök nélkül...
Sechtl	Nekem mondja! Nekem! Magának jó, hegedűre zseniális szólókat írnak, de tubára? Egyszerűen arra vagyok kárhoztatva, hogy kísérjek. Kárhoztatva, így van ez.
Nebesky	Túlságosan nemeslelkű vagyok ahhoz, hogy könyököljek.
Sechtl	Az a néhány tubára írt darab... piha! De ha írna valaki egy versenyművet, egy igazi tubaversenyt... szeme-szája elállna, mi mindenre képes ez a cső.
Nebesky	Ebben nem kételkedem.
Sechtl	Hogy értsem ezt?
Nebesky	Csak nem fogunk veszekedni!
Sechtl	Nevessen ki maga is, csak rajta!
Nebesky	Na ne, kolléga úr, csillapodjék!
Bejön Stepánek, teljesen belepi a por. Mezítláb van, egyik kezében a cipője, a másikban egy régi bőrönd, a hátán hatalmas tok egy nagy dobbal
Sechtl	Csak nem gyalog jött Stepánek úr?
Stepánek	Iszonyú por volt... iszonyú
Nebesky	Látszik
Stepánek	Csak vigyorogjanak, én spórolok ezen... Ha maguknak is öt tulajdon gyerekük lenne, mint nekem... A vonatjegy tíz húszba kerül... számoljanak csak velem... Három kifli, az egy húsz... a túrót otthonról hoztam, vizet a kútból iszom... Jóformán egyet sem találtam... És mindennek tetejébe még egészséges is... gyalo... golni...
Ájuldozik
Nebesky	(támogatja) Igen, igen, öt gyerek.
Stepánek	Akarja látni a fényképüket?
Nebesky	Hasonlítanak magára?
Stepánek	Az emberek azt mondják... mintha rólam koppintották volna...
Nebesky	Akkor inkább nem, köszönöm.
Stepánek	A feleségemről is van képem, sajnos színes.
Mutatja a képeket
Sechtl	Sajátos iskola, mi?
Stepánek	A tanárok dicsérik őket, hogy rendkívül tehetségesek.
Közben bejött Blumová kisasszony, aki egy hárfatokot cipel
Blumová	Jó reggelt.
Nebesky	Á, jó reggelt. Engedje meg, hogy bemutatkozzam - Nebesky, első hegedű.
Sechtl	Persze a zenekarunkban második hegedű nincs.
Nebesky	Annál inkább első hegedű.
Sechtl	Akkor viszont... Sechtl vagyok, nagyon örvendek, a fúvóskar vezetője.
Nebesky	Más fúvósunk azonban nincs.
Sechtl	Annál inkább.
Blumová	De hisz mi ismerjük egymást!
Stepánek	(a hárfára mutatva) No de ilyet... ez emlékeztet valamire... Hisz ez izé... valami!
Blumová	Ez az én hárfám.
Sechtl	És én azt hittem, hogy az irodából tetszik lenni...
Blumová	Néha én is azt hiszem.
Stepánek	Maga hárfás? Figyeljen csak, mennyi a fizetése?
Nebesky	Az esküvőre hívták, melynek mindannyian úgy, de úgy örülünk?
Sechtl	Különösen maga örvendezik, nincs igazam?
Nebesky	Már megbocsásson Sechtl, de miért pont én?
Sechtl	Csak úgy véletlenül eszembe jutott, hogy maga járt egypár évig a szűz menyasszonykával...
Nebesky	De kérem, az csak amolyan futó kaland volt! Ártatlan flört!
Sechtl	És hogy öt évig tartott, míg aztán Eduard le nem csapta a kezéről...
Blumová	Öt évig?
Nebesky	Az élet csupa keresés... Na és? Egy fiatal, tehetséges zongorista feleségül veszi a jól szituált karmester kislányát...
Stepánek	Mások meg pórul járnak...
Sechtl	Eh, mi közöm nekem ehhez? Én tubázok és tubázni is fogok.
Nebesky	Nemrég hallottam valami osztrák professzor előadását arról, hogy anyagi természetűek-e a gondolatok. Ez a professzor oda lyukadt ki, hogy azok, hogy minden egyes gondolattal egy darabka anyag energiává alakul át, így hát az anyag egyre fogy, tehát lehetséges, hogy idővel elgondolkozzuk az egész földgolyót. Ezzel arra akartam célozni, hogy a maga részéről, Sechtl, földünket semmiféle veszély nem fenyegeti.
Blumová	Ó, istenem, istenem.
Stepánek	Úgy hallottam, hogy itt valahol szaunának is kell lennie? Én nem tudom milyen az, de a feleségem a szaunában van sülve-főve.
Nebesky	Képzelem.
Blumová	Uraim, hát sosem hallgatják meg egymást? Tényleg mindig ilyen idétlenül szórakoznak? Hiszen egészen más gondjaink is vannak, mindnyájunknak javasolni akartam valamit...
Sechtl	Egy pillanat! A zenekarról van szó?
Blumová	Hát persze! A zenekarról, rólunk, mindannyiunkról!
Sechtl	Akkor halassza hétfőre... Most itt a ritka alkalom, hogy végre mulassunk egyet, együnk, igyunk...
Stepánek	És főleg ingyen! (Sechtlnek) Nem gondolja, hogy a főnök most felemelhetné a fizetésünket? Szólok neki, talán készségesebb lesz.
Sechtl	És különben is, nézzünk körül, nincs-e már valahol egy kis kaviár vagy valami hasonló.
Stepánek	Jól bezabálunk!
Sechtllel együtt elmegy. Nebesky a karját nyújtja Blumovának
Nebesky	Nehogy azt higgye, hogy nem figyeltem magára.
Blumová	Rám senki sem figyel. Holott...
Nebesky	Beszélgessünk. Hegedű és hárfa - mindkettő húros.
Blumovával együtt elmegy. Sonka kipattan a zongora alól, és villámgyorsan fölöltözik. Ugyanakkor egy érkező automobil zaját halljuk, s belép Eduard. Autós ruhában van: köpeny, csuklya, szemüveg, kesztyű. Fürgén föltalálja magát, és begombolja hátul Sonka ruháját.
Eduard	Engedelmével, kisasszony!
Sonka	Jézusmária!
Eduard	(leveszi a szemüveget és a csuklyát) Ejnye kisasszony, tán kísértet vagyok én? Bocsásson meg, remélem kisasszony?
Sonka	Sonka vagyok.
Eduard	Sonka! A lánynevek olyanok, akár a virágok. Sonka, az olyan, mint a galagonya! Miért nevet?
Sonka	De hiszen ez hülyeség. Jé, maga autóval jött? Maga is vezetett? Saját kocsi?
Eduard	Szeret autókázni? Örülne, ha egyszer elvinném kirándulni?
Sonka	Egek, tényleg elvinne innen? De maga csak viccel, ugye?
Eduard	Én szeretem a tréfát kisasszony, de önnel komolyan gondolom a dolgot. Szabad valamit a rózsaszín fülecskéjébe súgnom?
Sonka	Miért nem mondja hangosan? Nincs itt senki...
Eduard	Ah, vannak szavak, melyeket fennhangon kimondani nem lehet...
Suttog
Sonka	Juuuu - magának aztán sietős a dolog...
Eduard	Sonka kisasszony, az élet oly rövid.
Sonka	De - nem gondol rólam semmi rosszat, ugye nem?
Eduard	Ellenkezőleg! Mutassa a kezét!
Jósol a tenyérből
	Ohó! Maga olyan lány, aki sokat akar markolni, de sajnos csak keveset foghat. Eddig alig tapasztalt valamit, de az életvonala arról árulkodik, hogy nagy élmények várnak magára... Verseket olvas és naplót vezet...
Sonka	Azt nem....
Eduard	Valamit szégyell, igen, igen, valamit takargat... és itt azt látom, hogy van egy nagy álma. Valami titkos, nagy kívánsága, kisasszonykám... Filmszerepre vágyik? Nem, nem, maga utazni szeretne! És ez az utazás, akár egy kaland, úgy várja önt... És szerelmet is látok...
Sonka	Mutassa, hol?
Eduard	Látjuk még egymást?
Sonka	Nem tudom... talán... Tudja, valami jobb családból való ifiúrnak tartják itt holnap az esküvőjét, nagy fölfordulás lesz, este talán tudnék...
Eduard	Nagyon örülnék - Sonka.
Házmester	(a színfalak mögött üvölt) Sonkaaaaa! Sonicka! Te ribanc!
Sonka	Elnézést, muszáj a konyhába mennem!
Sonka kiszalad. Eduard integet neki. Berohan Hules, és amint észreveszi Eduardot, majdnem alázatos lesz
Hules	Nem látta a házmestert? Ó, pardon! A szimfonikus költemény második tétele - rallentando lento - lassúbbodva lassan. Örülök, hogy látom. Szeretnék is kérdezni valamit. Az esküvői zenét mindig a vőlegény választja. Mit kíván a bevonuláshoz?
Eduard	Valami normálisat, amit mindenkinek játszani szoktak.
Hules	Honnan tudjam, mit játszanak mindenkinek? 
Eduard	Akkor mondjuk azt, hogy Vilja, ó, Vilja, te szép, te csodás.
Hules fölírja a zenét, belép a főnök - horgászfelszerelés van nála - a halasvödröt Hules kezébe nyomja, Eduardot vállon veregeti
Culik	Hules, maga itt összevissza rohangál, ezt meg nekem kell cipelnem...
Hules	Ez máskor, kérem, nem fog előfordulni.
Culik	Nem ám. Levonok a gázsijából. Eduskám! Fiacskám! Remélem, nem hagytad el valahol azt a tragacsot.
Eduard	Nem, nem, itt a kulcs.
Visszaadja a kocsikulcsot
Culik	Na mi van, te vitéz, hogy érzed magad a sorsdöntő sötétbe lépés előtt, haha? Jaja, én is nősültem ám - csakhogy nekem kölcsönzött frakkom volt.
Eduard	A lámpaláz is, meg a frakk is az enyém.
Culik	Na persze, ez már haladás!
Eduard	Látom, sikerrel járt...
Culik	Na ja. Az igazgatóságnak itt nem messze van egy halastava. Csak úgy hemzseg a sok haltól. Megkértem a tógazdát, hogy egy hétig ne etesse őket, úgyhogy képzelheted, milyen kapás volt.
Eduard	El tudom képzelni.
Culik	Bedobod, kihúzod, semmi hülye várakozás; bazi nagy halak, mi, Hules?
Hules	Igenis kérem.
Culik	Ez így nem mulattat, ne linkeskedje el a dolgot, Hules. Rendesen dicsérni, színezni!
Hules	Pregnáns... halak...
Culik	Valami hasonlatot!
Hules	Mint a napsugarak?
Culik	Ember, hát hogy tud maga eladni valamit - csodálkozom magamon, hogy egyáltalán fizetem magát. Vigye innen ezeket a vakarcsokat, ne is lássam őket...
Hules engedelmesen, de dühösen elmegy
	Fiam, fiam - elhiszed, hogy szinte meg vagyok hatva? Tudom, nem hiszed el. De ennek az esküvőnek olyannak kell lennie, amit az emberek nem felejtenek el. Hadd lássa mindenki, milyen sokra vittem, én, Jarka Culik a Cseh-Morva dombvidékről. És most fiam, együtt még többre visszük. Majd mi ketten megmutatjuk!
Eduard	Ezzel a zenekarral?
Culik	Nagy terveim vannak. De ez maradjon meglepetés. Különben mi újság, he? A férfinak esküvő előtt ki kell rúgnia a hámból! És Elén, az én aranyos kislányom, hogy van? 
Eduard	Reggel hányt egy kicsit.
Culik	Az izgatottságtól, a megindultságtól, mi? Nőknél ez előfordul, hidd el nekem. Érzékeny lények... Hány bőröndöt hozott magával az a két ember?
Eduard	A kedves nejével együtt tizenkettőt.
Culik	Anyukával, szokj csak hozzá Eduskám, a szentségit. Anyukával. Most már egy család leszünk. Hules! Hules! A harmadik tételt kérem! Affetuoso, hévvel.
Hules mindenkit a színpadra vezet, Elén és Culiková kivételével. Mikor Eduard és Laska megpillantják egymást mindketten láthatóan meglepődnek - Eduard kellemetlenül. Laska fehér pincérruhában van, megpróbálja elkerülni Eduardot
Hules	Parancsára, karmester úr.
Culik	Ehem, barátaim - néhány keresetlen szót szeretnék önökhöz szólni, úgy, ahogy azt a szívem e percben diktálja. Szeretném, ha ez a két nap emlékezetes lenne, ha jobban megértenénk egymást. Nem arról van szó, hogy én főnök vagyok, maguk meg beosztottak. Ismernek, és így tudhatják, hogy sokkal inkább tudok bűvészkedni a karmesteri tálcával - azaz pálcával, hehe -, mint az elvont fogalmakkal. Tudják, hogy jót akarok. A zenekarnak, maguknak. Ha valaki azt hiszi, hogy fölbosszanthat, hát nagyon téved! Itten engem senki se fog fölhergelni!!! Remélem, világos, különben is ez már többször meg lett mondva!
Megnyugszik
	Egyszóval, gyerekek, azt akarom, hogy príma legyen. Énekelni, harmonikázni fogunk a tábortűz mellett - együtt leszünk. Tegeződhetünk is - legalábbis egyesekkel egy bizonyos ideig... Hisz a harmonika, az valahogy úgy szívtől szívig szól... Harmonika, száll a dal...
Vezényel, mindenki zümmögve énekel. Hules nyugtalankodni kezd és hozzáfurakodik
Hules	Karmester úr, kérem... elfeledkeztünk a harmonikáról... nincs harmonika...
Culik	Akkor én szarok az egészre...!
Elmegy
Mindenki Eduardra kezd figyelni, gratulálnak neki. Eduard oda akar menni Laskához, de az észrevette és eltűnt. Laska helyén Blumová áll és nyugodtan várakozik, míg a többiek gratulálnak
Stepánek	Tiszta szívből, igazán, gratulálok... Ismeri a feleségemet?
Eduard orra alá dugja a fényképeket
Sechtl	Sok szerencsét barátom, sok boldogságot!
Nebesky	Engedje meg, hogy én is csatlakozzam - és maga, kisasszony, nem gratulál a kolléga úrnak?
Blumová	Gratulálok. És ahogy látom, maga is.
Házmester	Hát, gratulálok. Sonka is gratulál, és mars a konyhába!
Kikergeti Sonkát, utána ő is kimegy, Hules a nyomukban. 
Blumová kihasználja a szünetet
Blumová	(Eduardnak) Remekül nézel ki, Eduard... Nem akarsz esetleg valamit mondani?
Eduard	(halkan) Kérlek, most ne... De találkoznunk kell, mindent megmagyarázok... csak légy belátással...
Blumová	Hogyhogy belátással, elegem van belőle.
Eduard	Köszönöm. Tudtam, hogy megértesz!
Eduard gyorsan elmegy. A zenészek Blumovát figyelik.
Nebesky megkopogtatja a hárfa tokját
Nebesky	Ide figyeljen...
Sechtl	Én is ezen töröm a fejem. Hiszen mi soha semmit sem játszottunk, amiben hárfa is lett volna.
Stepánek	Nem is játszhatnánk. Már most is elég szörnyű a felállásunk. Hegedű, tuba, ütők és zongora!
Blumová	Éppen erről akarok magukkal beszélni... hogy a karmester - méghogy karmester -, szóval Culik becsapott engem! Tizenkét évig tanultam hárfázni, gürcöltem - és most itt vagyok, és még egyszer sem játszottam... Én nem azért akarok fizetést kapni, mert nem játszom...
Stepánek	Ingyen még rosszabb volna.
Nebesky	Stépáneknek kivételesen igaza van...
Blumová	De hát minek tart engem, amikor tulajdonképpen nincs rám szüksége? Tudom, egy hárfás senkinek sem kell, örülhetek, de...
Nebesky	Lehet, hogy Culiknak egyszerűen van magára egy rubrikája...
Blumová	De én nem akarok rubrika lenni! Nézzenek csak rám, talán rubrika vagyok én? Értsék meg, én játszani akarok, álmaim, terveim, elképzeléseim vannak - többre vagyok képes... Szóval, írtam Culik úrnak egy levelet... ha mindannyian kiállnánk...
Sechtl	Én tubás vagyok...
Stepánek	Nekem öt gyerekem van...
Belép a házmester
Házmester	Á, mutassák a cipőiket! Mindenki!
Blumová	Az istenért, mit akar ez az ember?
Nebesky	Jobb, ha megmutatja neki, így egyszerűbb.
Mindenki megmutatja a házmesternek a cipőtalpát, az meg alaposan és komolyan szemügyre veszi őket
Házmester	Rendben - rendben - rendben - aha! (Stepáneknek) Hogyhogy ilyen tiszta a talpa, he?
Stepánek	Nem tudom.
Házmester	Hogyhogy nem tudja?
Stepánek	De én tényleg nem tudom... én - tényleg... higgye el, öt gyerekem van... ártatlan vagyok.
Házmester	Hm. Az ember viszont kénytelen-kelletlen felteszi a kérdést: miért? Nem takargat ezzel valamit?
Stepánek	Csak a feleségem lehetett... imádja a tisztaságot... sülve-főve a szaunában van...
Nebesky	Semmi az egész, mezítláb jött, a cipőjét kézben hozta.
Házmester	Akkor miért nem ezt mondja? Csak pucolják a cipőjüket, de én aszondom maguknak, felvirrad még az én napom!
Elmegy
Blumová	Az isten szerelmére, minek tartanak itt egy ilyen szörnyeteget? Kérem, szedjék össze az eszüket, hisz mind jól ismerik ezt a Culikot, tudják, hogy közönséges csaló, tíz zenészt számol föl, a pénzt meg megtartja magának...
Sechtl	Én erről semmit sem tudok, én tubán játszom.
Stepánek 	Az istenért, ne kiabáljon, még levon a gázsinkból!
Blumová	Azt hittem, hogy itt jobban megismerkedünk, hogy közelebb kerülünk egymáshoz, hogy -
Nebesky	Egyszer talán másképp lesz, nem?
Bejön Hules
Hules	A karmester úr azt üzeni, hogy szabad a szauna.
Nebesky	Na kérem! Akkor - a szaunába!
Sechtl	(Blumovához) Velünk tart?
Blumová	Köszönöm, mára elegem volt.
Kimegy, a zenészek utána, Hules utoljára. Hules beleütközik Laskába. Laska kissé undorodva leporolja magát, aztán leül a zongorához és játszik
Laska	(énekel)	Mellette meg a hintafán
		ül a gőgös páva
		szemet mereszt popsijára,
		s szól: Paff vagyok tisztára!

		Ez aztán a szépség,
		mennyei kecsesség,
		hogy hordhat a malacka
		farkat, ha nincs toll rajta
A zongora mögül előbukkan a házmester, kezében partvis
Házmester	Szóval te már megin játszadozol.
Laska	Nem játszadozom. Játszom.
Házmester	Egyszer majd elmegy a kedved a humorizálástól.
Laska	Párszor már elment.
Házmester	Asziszed, hogy te valami jobbféle vagy, mi? De nagyon tévecc. Én ezt a te muzsikádat nem értem, de azt azért fő tudom fogni, hogy ellenem szó.
Laska	Ne vegyen mindig mindent magára. Meglátja, hogy általában nem is magáról van szó. Lehet, hogy maga egyáltalán senkit se érdekel.
Házmester	Ne jácc meg az eszed!
Laska	Akkor játsszon egyedül!
Elmegy. A házmester körülnéz, s mikor látja, hogy egymaga van, a zongorához ül, és megpróbál játszani. Sehogy se boldogul, míg aztán váratlanul elő nem csal két-három hangot Laska dalocskájából. Megijed és lecsapja a zongora fedelét
Házmester	Szimfonikus költemény, ötödik tétel. Oscuramente a poco pasionato. Komoran, kissé szenvedélyesen.

3. jelenet
A szaunában

A csak törülközőbe burkolózott zenészek körülnéznek a szaunában
Stepánek	Micsoda forróság van itt, mi?
Sechtl	Szép lány ez a Blumová. Eszembe se jutott, hogy brancsbeli. Mit akar tulajdonképpen?
Nebesky	Azt, amit maga. Játszani.
Sechtl	Én játszom.
Stepánek	Hogy mit eszik ezen a feleségem? Hiszen itt iszonyú meleg van.
Bejön Eduard, ő is törülközőben
Eduard	Uraim, bátorkodtam egy kis frissítőt rendelni. Ne köszönjék, a karmester fizeti. Miről társalognak?
Nebesky	Blumová kisasszonyról - maga talán közelebbről ismeri?
Eduard	Én? Nem, miért?
Nebesky	Kiosztott minket, hogy beszarik meg pojácák vagyunk.
Sechtl	Márpedig mi nem vagyunk azok.
Bejön a szaunába Laska, tálcán italt hoz. A zenészek a tálcára vetik magukat, Laska hiába egyensúlyoz
Laska	Uraim, egy pillanat... De hát vigyázzanak... A szentségit!
Leönti Eduardot
	Bocsáss meg Edus, nem akartam.
Laska otthagyja az italt és elmegy
Nebesky	Ez tegezi magát?
Eduard	Hogy tegezett volna? Á nem, biztosan nyelvbotlás volt. Nos, egészségünkre, uraim. (isznak), éljünk soká! Mit mondott az a Blumová kisasszony? Azt sem tudtam, hogy a zenekarban van...
Sechtl	Valahogy nem tetszik itt neki.
Eduard	Valóban?
Nebesky	Délután a sétányon, este a bárban!
Stepánek	Jobb, mint a semmi...
Sechtl	Én is játszanék valami mást, valami jobbat. Mondjuk egy tubaversenyt...
Stepánek	Ajaj, csak egyszer valami különbet, mint ezek az örökös sétahangverseny-darabok! De hát más, jobb darabokat otthon is dobolhatok magamnak! Hipp-hopp Leopold!
Exre kiissza
Eduard	Nem szeretném, ha azt hinnék, hogy védem Culikot.
Nebesky	De a lányát elveszi.
Eduard	Elént szerelemből veszem el.
Nebesky	Senki sem állított mást. Egészségünkre!
Mind	Egészségünkre!
Eduard	Köztünk szólva, nehogy azt higgyék, hogy nem tudom, mi folyik itt, ezek a csalások, ez a repertoár, a csúszópénzek - de maguk is tudják, hogy Culikkal nincs mit kezdeni.
Sechtl	Ezzel a zenével már a sétáló betegek is biztos torkig vannak. De ha egy ilyen tuba -
Nebesky	Talán nincsenek is torkig. Éljen a menyasszony!
Stepánek	Hipp-hopp Leopold!
Exre kiisszák
Nebesky	Délután a sétányon, este a bárban!
Stepánek	A maga végzettségével...
Sechtl	A maga tehetségével...
Eduard	De hát mit akarnak csinálni a főnökkel? Megölni?
Nebesky	Végül is, miért ne, ugye Stepánek! Egészségünkre!
Stepánek	Ez lenne aztán a megoldás, bummbele és kész!
Sechtl	Ajjaj, azt hiszem, kezdek rosszul lenni...
Stepánek	Hurrá! A szentségit, ebben a forróságban alaposan a fejünkbe száll az ital.
Nebesky	Egészségünkre.
Stepánek	Leütni, mint a nyulat! Hohó! Bumm a füle tövére! Hahá!
Eduard	És nyugi lenne, csakhogy ez nem megy.
Nebesky	Na, ki üti le? Stepánek? Sechtl?
Sechtl	És mivel! Bum, bum! Egészségünkre!
Stepánek	Dobverővel! Mint abban a nótában! Az összes kutya bőgött... jézusom, miket beszélünk?
Nebesky	Hogy mivel, az csak technikai kérdés.
Eduard	Világos! Egészségünkre! A lényeg az, hogy ki!
Nebesky	Ezt egyszerűen elintézhetjük, mire való a gyufa? Van valakinél gyufa?
Sechtl	Nem kéne megtennem, de itt van. A francba is, valahogy kezdek rosszul lenni...
Odaadja a tálcáról a gyufát
Stepánek	Ne rontsa el a viccet, Sechtl.
Nebesky	Aki a fejetlent húzza, az üti le. Világos?
Stepánek	Világos. Oszt világhírű zenekar leszünk!
Sechtl	De én már rosszul vagyok. Otthon kellett volna maradnom.
Húz
	Nézzék - van feje! Van neki! Príma!
Csókolgatja a gyufát
Stepánek	Most én!
Húz
Stepánek	Van feje. Kár.
Eduard	(húz) Van köztük egyáltalán rövid? Ez a maga vicce volt, Nebesky úr?
Kihúzza a fejetlen gyufát
	Nézzenek oda... fejetlen, ...rövid gyufa...
Mindenki elkomolyodik és őt nézi. Lassan Eduardnak is elmúlik a viccelhetnékje
	Várjanak csak, mi van?
Nebesky	Rendben. Hétfőig, nem?
Eduard	Egy pillanat! Hiszen ez csak játék volt!
Stepánek	Miféle játék?
Nebesky	A játék sokszor nagyon is komoly dolog. Hát akkor, a gyilkosságra!
Stepánek	A gyilkosságra!
Sechtl	Én a tubára.
Eduard	Nos - igyunk és felejtsük el ezt a viccet, jó?
Stepánek	Dehogy is, egészen jól meg lehet csinálni.
Sechtl	Hányszor van olyan, hogy az embernek a fejére esik egy tégla.
Nebesky	Vagy elüti az autó...
Stepánek	Vagy, mondjuk, ehet valami romlottat...
Eduard	Hagyják abba! Tudják, hogy nem úgy gondoltam, és maguk sem gondolják úgy!
Nebesky	Várjunk csak - miért ne gondolnánk úgy? A maga ötlete volt
Sechtl	Na és kihúzta a fejetlen gyufát is.
Stepánek	Ezt mind tanúsíthatjuk.
Tölt magának
Eduard	Badarság! Képtelenség! Ezt azért nem gondolhatják komolyan! Hiszen én...
Nebesky	Miért ne?
Tölt magának
Sechtl	Természetesen, miért ne?
Tölt, és leönti magát
Eduard	Azt hittem, hogy maga csak tubázik!
Sechtl	Ellenkezőleg. Magának ez egy sansz. Az igazgatóságnak tennie kell valakit a Culik helyére - és kinek van sansza? Annak, aki cselekedett. Mint az operettben.
Stepánek	Hiszen nem kell rögtön megtennie. Van ideje. Gondolkozzék.
Sechtl	Na ja, ha most beszélgetni kezdenénk az egészről...
Nebesky	Technikailag nem probléma. Pillanat műve az egész. Tehát csak elhatározás kérdése - és magának nyilván ambíciói vannak, nem?
Sechtl	Tervei?
Stepánek	A zenekar?
Nebesky	A fürdő, meg minden?
Eduard	Maguk megőrültek!
Eduard fölugrik és elrohan, csak úgy lobog utána a törülköző. A többiek azonnal nevetésben törnek ki
Nebesky	Ez sikerült.
Stepánek	Nem fogtam föl rögtön, de - jól összezavartuk a kobakját a tehetséges fiatalúrnak!
Sechtl	Megfűszereztük az esküvőjét!
Nebesky	(vidáman és nyugodtan) Hisz nem kell azonnal megtennie... Elég, ha töri rajta a fejét.
Sechtl	Nem tudom maguk hogy vannak vele, de én már megint kezdek rosszul lenni.
Stepánek	Én is!
Kirontanak, Nebesky utolsóként még megáll
Nebesky	Szimfonikus költemény, hatodik tétel. Amoroso. Szerelmesen.
Arról, amerre az imént elment, gyorsan visszajön Eduard. Nebesky már eltűnt. Eduard nyomában a dühös Blumová
Blumová	Csönd! Egy szót se! Az orromnál fogva vezettél! Még hogy integritás! Emancipáció! Egyenrangú kapcsolatok! Csönd! Fütyülsz rám! Hallgass!
Eduard	Én csak azt akartam, hogy boldog légy...
Blumová	Hát ez kitűnően sikerült!
Eduard	Szóval, a dolog bonyolult, de hidd el, nem az én hibám - tudod, egyszerűen el kell vennem Elént, mert így becsületesebb -, értesz?
Blumová	(elkapja a nyakát) Azt hiszem, valami őrültséget, valami szörnyűt fogok csinálni én - én megértem a bolondokházára! Te, meg ez a zenekar is, ahol nem játszom, de tagja vagyok, ez már túl sok nekem!
Eduard	Az istenért, eressz el! Itt már mindenki gyilkolni akar!
Blumová	Miket beszélsz?
Eduard	Én csak... Kérlek légy türelemmel, egyszer majd játszani fogunk mindent, amit szerettünk volna, igazi zenét, csak légy türelemmel...
Blumová	Türelmem, az már nincs. Talán túl soka akartam egyszerre. Istenem, miért nem vagyok férfi? Te miért nem vagy az? Miért nincs itt egyetlen férfi sem?
Eduard	Hogyhogy, hisz nekem semmim se hiányzik...
Blumová	Tudod mit, elmondok neked egy Krilov-mesét. 
Eduard	Inkább ne.
Blumová	De igen. Egyszer a disznó kihívta párbajra az oroszlánt, de hazatérvén félelem fogta el, összehívta hát a többi disznót, és együttes erővel ezt találták ki: a kedves kis disznó lefeküdt a padlóra, a többiek meg rá...
Eduard	Egy hölgy nem mond ilyet. Mondd azt, hogy bemocskolták.
Blumová	És ez a bemocskolt disznó így állt ki az oroszlánnal, az meg beleszagolt a levegőbe, és fölfordult a gyomra, úgyhogy inkább megszökött. Ez aztán a győzelem, mi? Miért nem teszel te is így, ha egyszer félsz? 
Eduard	De hát mégiscsak taktikusnak kell lenni.
Át akarja ölelni Blumovát
Blumová	Hagyj békén!
Elmegy
Eduard	Menjetek a francba, azokkal a rövid gyufáitokkal együtt! A következő tétel: Affetuoso! Érzelmesen!
Kimegy az ellenkező irányba

4. jelenet
A nyaralóban

A házmester fölmászik a létrára, és felerősíti a hangszórót, ahogyan azt Culik meghagyta. Hules ellenőrzi, Sonka elgondolkozva virágfüzéreket aggat föl
Hules	Kicsit jobbra! És rendesen, rendesen! Ha nem lesz frappáns, kihúzza a gyufát!
Házmester	(lemászik) Figyeljen csak, ha már itt van, mutassa a cipőjét!
Hules	Micsodaa? Én? Tudja maga egyáltalán, hogy kivel beszél?
Házmester	Most az udvarról van szó! A cipőt!
Hules	Nem mutatom! Ez elvi kérdés!
Házmester	Majd meglátjuk!
Hulesre veti magát, és rövid küzdelem után legyűri, megnézi a cipőjét
	Na, még szerencséje volt!
Hules	Panaszt teszek magára!
Házmester	Ellenkezőleg, én panaszolom be magát, hogy nem volt előzékeny!
Autóberregés hangzik föl, majd rögtön utána a főnökné és Elén hangja
Elén	(a színfalak mögött) Bájos kis kastélyka!
Culiková	Hahóóó! Van itt egyáltalán valaki? Ki viszi be a bőröndjeimet! Személyzet! Személyzet!
A házmester és Hules, mint két agár, a hang irányába fut.
Bejön Laska egy torony tányérral, és teríteni kezd
Sonka	Megjött már a menyasszony... nagy ünneplés lesz, mi?
Laska	Na ja.
Sonka	Szép dolog egy ilyen esküvő. Miért vágsz olyan savanyú pofát?
Laska 	Mert hülyeség az egész.
Sonka	De hát miért? Ha két ember, aki igazán szereti egymást...
Laska	...kapnak rá egy stemplit, és mindenki berúg.
Sonka	(rövid szünet után) Az az ember... valamit... valamit vétett ellened?
Laska	Ugyan, semmit se vétett, mit vétett volna?
Sonka	Azt hittem, miatta beszélsz így...
Laska	Képtelenség, butaság, miért beszélnék így miatta, egyszerűen ez a véleményem, és különben is, mit kellett volna vétenie ellenem, régen volt már...
Sonka	Tehát mégiscsak.
Laska	Nem csinált semmit.
Sonka	És te - nem szeretnél egy ilyen nagy, pompás esküvőt? Nem irigykedsz rá? Na nem, nem, csak olyan kicsit, mondjuk négyesben, lent a városban...
Laska	Már mondtam, hogy hülyeség.
Sonka	De a fehér ruha, az szép, nem?
Laska	Milyen ruha?
Sonka	Te - te - te talán nem is vagy - ...
Sonka földhöz vág egy tányért, és gyorsan elmegy, hogy ne lássák a könnyeit. Laska végigtekint a nyaralón, leüt pár akkordot a zongorán
Laska	Szimfónia, hetedik tétel. Affetuoso pomposo. Érzelmesen, ünnepélyesen.
Bejön a házmester, mögötte Hules, mindkettőnél bőröndök, az egyiken huzakodnak. Utánuk Culiková és Elén jön. Elén már annyira előrehaladott terhes, és a terhesség oly nyilvánvaló, hogy nem lehet eltitkolni. Állandóan a hasában gyönyörködik
Culiková	Ne simogasd már állandóan!
Szüntelenül spicces
Elén	De mikor olyan bájos... Olyan, mint egy szép görbe... Nézd, hogy domborodik! Tisztára, mint egy hattyúnak!
Culiková	(a többiekhez) Nincs semmi munkájuk? Aha. Ez a magáé.
Egy érmét ad a házmesternek
Házmester	Na ne, egy korona! Alázatosan köszönöm! 
Culiková	Szívesen. Na, mi lesz? Lelépni, lelépni!
Hulesnek nem akaródzik elmenni, de Laska Culiková intésére kiráncigálja. Amint kettesben marad Elénnel, Culiková veszekedni kezd
	Elén! Az isten szerelmére kérlek! Az emberek előtt!
Elén	(gyönyörködik magában) Sehogy sem tudom megszokni! Mintha egy nagy, gyönyörű, színes békát nyeltem volna le! És mi mindenre emlékeztet! Hordócskára! Kis dobra! Körtére! És oldalról - pezsgősüvegre!
Culiková	De Elén, a személyzet előtt -
Elén	Ah, szívesen hordanék rajta díszeket! Karácsonyfadíszeket! Vagy legalább színes bojtokat...!
Culiková	Elén...! Megegyeztünk, hogy erről többé nem fogunk beszélni!
Elén	És így jobban is hasonlítok apuhoz...!
Culiková	Hát ez az! Hogy is tehettél ilyet! És isten tudja hol, valami bokorban!
Elén	A koripálya sarkában! De hát miért nem érted? Hátha épp ellenkezőleg, jól áll nekem! Lehet, hogy csak előítélet, hogy egy nőnek karcsúnak kell lennie! Lehet hogy most vagyok életemben a legszebb!
Culiková	Badarság. Azt ígérted -
Elén	Ó, szó sincs róla. Semmit sem ígértem. Inkább nekem ígért mindenki valamit.
Culiková	Kikezdesz egy zenésszel!
Elén	Hajdanán te is egy zenésszel kezdtél ki. Hát nem érted, hogy hálás vagyok Eduardnak? Mindenki megfordul utánam...
Culiková	Azt igen! De hát nekünk tartanunk kell egy bizonyos színvonalat, a mi pozíciónkban...
Elén	(komolyan) Valóban? Mondjam talán azt, hogy egy ismeretlen fertőzést szedtem össze, közvetlenül az esküvő előtt? Úgy beszélsz, mint apu - amit nem mondtok ki, az nincs is. Azt hiszitek, hogy ha hallgattok valamiről, az magától megszűnik létezni. De a pocakom, az nem megy vissza a hallgatástól!
Culiková	Nem! Te megbíztál! Csak holnaputántól leszel másállapotban!!!
Elén	(üvölt) Nem és nem és nem! Most vagyok másállapotban, és örülök neki!
Bejön az ásítozó Culik
Culik	Csönd legyen! Olyan nyugi volt itt, ti meg, amint megjöttök, máris rikácsoltok!
Elén	Nézd csak, apu!
A hasára tűzi a kalapját
Culik	Vedd le, és menj ki egy kicsit.
Elén	Anyu kap egypár pofont?
Culik	Kifelé!
Elén kimegy
	A retikült. Tudom én, miért üvöltesz úgy.
Culiková	A retikült nem adom.
Culik	Odaadod. Azt mondtam, odaadod! A retikült!
Culiková kelletlenül átadja a táskáját, Culik kivesz belőle egy pálinkásüveget, majd eldugja
Culiková	Add vissza, nem a tied.
Culik	Ha nem is az enyém, az én pénzemért van.
Culiková	Te... te... Én csináltam belőled embert! Ha nem lett volna az apám és a pénze...
Culik	Az már odébb van. Az apád már nem él, a pénz meg az enyém.
Culiková	Undorodom tőled, te hitvány alak!
Culik	Gyere ide!
Szó nélkül magához rántja az asszonyt, és nyugodtan felpofozza, majd mosolyogva elmegy. Culiková hangosan bőg. Elén bekukkant és visszajön
Elén	Megint elvette az üveget, mi?
Culiková	(szipákol) Ühümmm... Kretén...!
Elén	Ne bőgj, szétmaszatolódik a festék... Az emberek észreveszik. Tartanunk kell a színvonalat.
Culiková	Az nekem tökmindegy!!!
Elén	De nekem nem. Így mégsem mutatkozhatsz. Gyere, legalább megmosakszol.
Culiková	Fütyülhetnénk az egészre! Ha legalább nem lennél fölcsinálva!
Sír
Elén	Csakhogy föl vagyok. C’est la vie! Na gyere, anyus, gyere!
Elmennek. A másik oldalról zokniban és szmokingban bejön Nebesky. A cipőjét pucolja. Hátulról bejön a már kicsípett Eduard - a hajtókájában virág, és befogja Nebesky szemét
Nebesky	Eduard úr! Na mi van, gondolkozunk, gondolkozunk? Még van ideje.
Eduard	Ó, én már kitaláltam.
Nebesky	Azt?
Eduard	Mit?
Nebesky	Hisz tudja, a szaunában...
Eduard	Fél nevén nevezni a gyereket? Arra gondol, hogy hogyan öljük meg Culikot?
Nebesky	Az istenért, ne üvöltsön!
Eduard	De hisz én nem üvöltök, csak maga képzelődik. Mit gondol mi a jobb, kádba fullasztani, vagy megfojtani a függőággyal?
Nebesky	Csodálkozom magán...
Eduard	Na ne mondja! Mi lenne, ha rákötnénk a fürdőszoba-konnektorra? Vagy párnával fojtsuk meg?
Nebesky	Hogyhogy fojtsuk - azaz természetesen, de -
Eduard	Mi az hogy de! Vagy dinamitot a knédlibe, mit szól hozzá? Bumm, és cafatokban a pofája!
Nebesky	Várjon csak, maga komolyan beszél?
Eduard	Akárcsak maga. És mi lenne, ha egy jégcsappal szúrnánk le? A jégcsap elolvad, a nyomok eltűnnek...
Nebesky	Hiszen most nyár van...
Eduard	Akkor gondolkozzon. Magának biztos eszébe jut valami...! Agyő!
Nebesky	Várjon! Mégiscsak meg kell egyeznünk, így nem...
Eduard	Van egy még jobb ötletem! Vágjuk le a fejét hegedűhúrral!
Nebesky	Az istenért, valami egyszerűbbet - mondjuk valami tablettát...!
Eduard	No lám! Kösz, bravó, számítok magára.
Eduard elmegy, a töprengő Nebesky szintén, de az ellenkező irányba. A színen a házmester megy át a seprűvel, utána Hules lopakodik egy aktatáskával. A szűk frakkba bújt, nevetségesen kinéző Sechtlbe botlik
Sechtl	Nézze, mi történt velem! Összement a frakkom. 
Hules	Akkor kifizeti, Sechtl, a zenekar nem fejőstehén!
A házmesterhez
	Majd elmegy a nevethetnékje.
Házmester	Én nem nevetek, csak csodálkozom.
Bejön Stepánek - iszonyú nagy a frakkja, rá-rátapos a szárnyára; a feje be van kötve
Sechtl	Nézzék. Jézusom, ez megsebesült!
Stepánek	Úgy néz ki, hogy összementem abban a szaunában!
Hules	Ezért magát teszem felelőssé, házmester! Ha törődne a dolgával, nem lopnának itt kabátokat! Jegyzőkönyvet veszünk föl!
Házmester	Én talán -
Hules	Ne üsse bele az orrát, ezek komoly dolgok!
Házmester	A cipőt!!! A cipőt!!!
Sechtl	(észbe kap) Azonnal add vissza a frakkomat, te tolvaj!
Stepánek	Jézus, maga hogy néz ki - ez az én frakkom! Te csirkefogó!
Sechtl	Ki engedte ezt meg neked, te dobos?
Stepánek	Te botfülű rezesbunkó!
Sechtl	Te szamárbőrpecér -
Összeverekszenek. Bejön Blumová, vele szemben Culik. Culik azonnal szétválasztja őket, összeveri a fejüket, és rázza a két embert
Culik	Mit jelentsen ez? Majd bolond leszek még egyszer valami rendes helyre vinni magukat!
Stepánek	Ellopta a frakkomat!	(Egyszerre)
Sechtl	Elvette a frakkomat!
Culik	Akkor cseréljük ki, idióták! Hules!
Mindketten	Köszönjük, karmester úr!
Culik	Mi történik itt? Hogyhogy még nincs kifüggesztve a napiparancs? A szentségit, még nem szűntünk meg zenekar lenni! Mindenkinek levonok a gázsijából!
Hules kapkodva kifüggeszti a napiparancsot. A házmester söpörni kezd, és így, söpörve megy ki a színpadról. Az előtéren, a földön Sechtl és Stepánek kicserélik frakkjukat, és teljesen meg vannak döbbenve attól, ami velük történt.
Blumová Culikot lesi
Sechtl	Szimfonikus költemény, nyolcadik tétel. Enervando estingundo.
Stepánek	Ingerülten és elhalóan.
Sechtl és Stepánek elmegy. Culik Hules fülébe súg valamit, aki aztán kisomfordál. Blumová Culik felé indul
Blumová	Beszélhetnék magával, karmester úr?
Culik	Természetesen, kedves gyermekem, egyrészt minden zenész beszélhet velem, másrészt most épp kedvem van amúgy kötetlenül locsogni...
Blumová	Tudja még egyáltalán, ki vagyok én?
Culik	Hát persze, cicuskám, Blumová, a hárfáslány... Látja, emlékszem, beszéljen csak őszintén, szív a szívhez. 
Blumová	Nem vagyok cicuska.
Culik	Azt csak hiszi. Maga alighanem merészen akar beszélni. No? Csak vágjon bele.
Blumová	Magát nem zavarja, hogy senki se hallgatja, amikor beszél? Magának tényleg nem fontos, hogy azokat a napiparancsait még csak el sem olvassa senki? Úgyis tudják, mi lesz kiírva: délután a sétányon, este a bárban!
Culik	Befejezte? Én tudom, hogy nem olvassák, ők is tudják, hogy tudom, hogy nem olvassák, csakhogy ha nem függeszteném ki, azt kihasználnák ellenem, cicuskám.
Blumová	Miért nem mondhatjuk ezt ki kerek perec? Hisz mindannyiunknak a zene a fontos.
Culik	Én köpök a zenére kislányom.
Blumová	Tehetséges voltam - azaz vagyok! Egész gyerekkoromban nem játszhattam a többiekkel, otthon kellett ülnöm és güriznem! A konzervatóriumban két kitüntetést is kaptam, megnyertem egy pályázatot...
Culik	A diplomája is biztosan be van keretezve...
Blumová	És magának van bekeretezett diplomája?
Culik	Ugyan már, én nem voltam csodagyerek. Én csak ügyes voltam, kislányom...
Blumová	Nem vagyok kislány!
Culik	Iszonyúan lebecsüli magát.
Blumová	Nem fél, hogy egyszer valaki kitekeri a nyakát?
Culik	(nevet) Menjen már! Hisz még csak fel sem pofozott soha senki! Csak egyszer kenték össze a kilincsemet. 
Blumová	Akkor minek tart itt engem? Miért kell nekem meg a hárfámnak...
Culik	Miért is ne mondanám meg? A szimfonikus zenekart az állam dotálja - és reklámot is jelent a tulajdonosnak. Csakhogy a sétányokra és a bárba nem illik hárfa... De hárfa nélkül nem hinnék el, hogy szimfonikus zenekarunk van, érti? Tudom, maga itt mindenkinek mindent el akar mondani - de mit ér el vele? Hova siet? Miért nem türelmesebb? Na ne sírjon már, azt csak a végső esetben szabad, és nem is illik egy ilyen estéhez és a gyermekkorom színhelyéhez...
Blumová	De amikor én mindent másképp képzeltem el...
Sír
Culik	(simogatja) Talán nem beszélek nyíltan?
Blumová	(zokogva nyújt át neki egy borítékot) Ebben... mindent leírtam... az utolsó betűig...
Culik	(olvasatlanul széttépi a levelet) Ezt már nem, cicuskám. Ezt nem. Hülyeségekre nincs időm.
Blumová	De hát most mondta -
Culik	Mondtam, de nem írtam. Azt hittem, van esze. Egyszer majd még elbeszélgetünk.
A szemétbe dobja a levelet
	Agyő, kedvesem.
Blumová	Maga engem...
Culik	Igen, én magát.
Blumová elmegy. Amint eltűnik, Culik a szemeteskosárra veti magát, kiveszi a levelet és eldugja. Nem veszi észre sem Laskát, aki újabb terítéket hoz az asztalra, sem a házmestert. Elmegy. A házmester hiába és csalódottan kotorászik a szemétben - Laska nevet
Házmester	Teee, ne bosszants!
Laska	Csak nem keres valamit? Gondoltam, segíthetnék.
Házmester	Te csak ne játszd meg magad! Úgy csinálsz, mintha semmi se érdekelne. Pedig éjszaka hányszor játszol mindenféle komoly zenét. De egyszer rajtakaplak!
A házmester kiköp és elmegy. Laska utána. De mivel észreveszi Eduardot, aki Stepáneket és Sechtlt vezeti be vállukat átkarolva, megfordul, és más irányba megy el
Eduard	Na mi van, fáj még a fejecskéjük, uraim?
Sechtl	Hát magának nem fáj?
Eduard	Ugyan, edzésben vagyok.
Stepánek	Ne féljen, mi már el is felejtettük az egészet, ugye, Sechtl?
Eduard	Micsodát?
Sechtl	Hát azt, a szaunában...
Eduard	Én viszont nem felejtettem el. Mit tehetek önökért, barátaim, ha majd én leszek Culik helyén...
Sechtl	Már megint kezdek rosszul lenni...
Stepánek	Nekem meg kezd szédülni a fejem!
Eduard	Ez természetes, a gyilkosság minden esetben meglehetősen eklhaft. De ha már egyszer elhatároztuk. Este találkozunk..., elbúcsúzunk a szabad élettől...
Sechtl	Kkki búcsúzik a szabad élettől? Mi?
Eduard	Természetesen én, az esküvő előtt! Hát agyő, barátaim! Ne felejtsék el!
Nevetve elmegy
Stepánek	Szegény feleségem! Nyomorult gyermekeim! Én sejtettem!
Sechtl	Talán csak megjátssza - de nem olyannak néz ki... a szentségit... miért nem ülök otthon a tubám mellett... én hülye... micsoda este lesz...
Stepánek	(sír) Éjszaka!
Sechtl	Szimfonikus költemény, kilencedik tétel!
Stepánek	Lentando sospirando!
Hules egymás után mindenkit a terített asztalhoz ültet. Sonka az ételeket, Laska az italokat szervírozza. A hangszórókból giccses, silányan előadott zene szól. De csak Culik vidám igazán
Culik	A fő az, hogy vidámak legyünk, hogy legyen min nevetnünk, mi? A fő az, hogy mindnyájan egyfolytában vidámak vagyunk. Ez aztán jól sikerült, mi, Sechtl?
Sechtl	I-i-i-gen.
Culik	Ezt aztán jól megaszondta! Valami vidámat, pronto!
Sechtl	Én nem is tudom... én általában inkább...
Culik	Tubázik, mi? Stepánek, mondjon már valami hülyeséget!
Stepánek	Nem vagyok jól...
Culik	Stepánek, ne bosszantson! Eduard, mondj valami pohárköszöntőt! Ez nem legénybúcsú, hanem hullabúcsú!
Eduard	(pohárral a kezében föláll) Hát barátaim - hadd menjen minden, mint a karikacsapás, hadd váljon valóra az összes tervük! Hurrá!
Culik	Hurrá!
Egymaga örvendezik
	A szentségit, ez nem tószt, csilingelniük kell a poharaknak! Még egyszer és rendesen!
Mind	Hurrá...
Mindenki feszélyezetten koccint, Blumová nem
Culik	Na, jobb mint a semmi, de így is szart ért az egész. Na ja, mikor fiatalon, reményekkel telve idejöttem a fürdőbe, a tulajok meghívtak vacsorára. Nyamvadt kis virsliket hoztak ki, hozzá meg olyan picike, ezüstedénykéket. Valami lötyögött bennük. Én meg leöntöttem vele a virslimet, mondom, biztosan szósz. Mindenki bárgyún nevetett rajtam, merthogy az kézmosóvíz volt; és pont ezzel hívtam föl magamra az apósom figyelmét. Na látod, ma meg kanállal zabálom a kaviárt, és csak próbáljon meg valaki röhögni! A kutyafáját, miért nem nevet senki? Ha a felettesük anekdotázik, mulatniuk kell, hát mulassanak! Aki itt ma nem mulat, az majd aztán csodálkozhat!
Eduard	Nahát, kolléga urak, Blumová kisasszony, szórakozzanak...
Blumová	(sörrel a kezében) Engem hagyjon ki!
Sechtl	Elnézést, kezdem rosszul érezni magam...
Culik	Az nem kifogás. Na Nebesky, locsogjon valamit, gyerünk!
Nebesky	Bocsánat, cigányútra ment...
Hules	Ha megengedik, mikor még a kőbányában voltam igazgató, hát az egyik kőtörőnek a lábára esett egy kocka, mire rendkívül mulatságosan sivítani kezdett, csakhogy én ezt valószínűleg nem fogom tudni visszaadni...
Förtelmesen sivít
Culik	Hules, levonok a gázsijából.
Blumová	Azt hiszem, ezt nem szükséges végighallgatnom.
Föláll és megy
Culik	Itt marad! Vagy levonok a gázsijából!
Blumová	A pénz nem minden.
Elmegy
Culik	A fiatalok nem érnek semmit. Eduard, csak te maradsz nekem, fiacskám. Egyszer majd átadom neked ezt a zenekart...
Stepánek fulladozni kezd az ételtől
	Ez az ember nem tud az asztalnál viselkedni! Levonok a gázsijából!
Stepánek	Ne, könyörgöm, azt ne!
Culik	Dobják ki!
Sechtl és Nebesky kidobják Stepáneket, csakhogy ők is elmennének vele együtt
	Azt nem mondtam, hogy vele menjetek! A szentségit!
Eduard	Lehet, hogy fáradtak, apuka...
Culik	Ha én, fél lábbal már a sírban, nem vagyok fáradt, akkor ők se legyenek azok! Ne dühítsenek föl! Legyenek szívélyesek és vidámak, különben rossz vége lesz!
A zenészek erőltetetten nevetnek
	Ezt nevezik maguk nevetésnek? Olyanok maguk, mint a haldokló hattyúk! De majd én fölfrissítem magukat, banda, vetkőzz, és gyerünk a szaunába! Na mi lesz?
Eduardon kívül mindenki gyorsan vetkőzik
	Edus ne, neki még szüksége lesz az erejére.
Eduard	Arra aztán igen, ugye barátaim.
Stepánek	De hát a szaunában most nem fűtenek! Legyen könyörületes!
Culik	Nem érdekel! Lelépni! Hules, ne bújjon el, maga viszi oda őket!
A levetkőzöttek toporognak és fagyoskodnak. Culik dobbant
	A szaunába! Agyő, kedveskéim!
A zenészek a szaunába futnak
	Még magukra nézni is undorító. Ma mindenkitől undorodom. Magamtól is. Egymagam megyek a tábortűzhöz harmonikázni!
Eduard	De hát, apuka, nincs is harmonikánk...
Culik végigméri, a zsebéből egy kis szájharmonikát húz elő, játszani kezd és elmegy
	Na, ez is megvolna. Tizennegyedik tétel: Piacevole pastoso. Tetszetősen, lágyan.
Eduard elmegy. A házmester összeszedi a csikkeket és a maradékokat, Laska Sonkával leszedi az asztalt
Házmester	Egy valamirevaló csikket se képesek eldobni, művészcsürhe. Nem kérsz egy slukkot?
Laska	Nem, kösz.
Sonka	Ezek a maradékok neked még ízlenek is!
Házmester	Ízlik, nem ízlik, ingyen van.
Sonka	Csak hogy tudd, undorodom tőled! Nézz a tükörbe, hisz a hajadban még ott a múlt heti spagetti! Piszkos a körmöd, apus, büdös vagy! Hát sohasem nézel a tükörbe?
Házmester	Nem! Különben is, minek? Ugyan mit látnék benne?
Laska	(átöleli Sonka vállát) Az első napon túl vagyunk. 
Sonka	Te meg ne nyúlj hozzám! Én nem maradok itt, én elszököm!
Laska	De hová?
Sonka	Fáradt vagyok! Fáradt!
Elmegy
Házmester	Az csak látszat, hogy mindenki belém törölheti a lábát. Te is tévecc. Ha eccer mi, harmincmillió házmester eccerre ugrunk egyet, földrengést okozunk a föld másik felin. Elpusztíccsuk Ausztráliát. Majd meglátod!
Ő is elmegy
Laska	Miért Ausztráliát?
Kiviszi az edényeket. Sötétedni kezd. Kinéz Sonka, tiszta-e a levegő. Éppen jön Eduard. Állandóan fölfelé néz, virágot hoz
Eduard	(anélkül hogy odanézne) Itt vagyok, Sonicka kisasszony.
Sonka	Hová néz?
Eduard	Föl. A csillagokra. Látja? Ursa Maior. Az Androméda és az Orion a híres köddel. Kassiopeia. Vega. Az eridani S alakú galaxis...
Sonka	Nekem még soha senki nem beszélt az Eridanról.
Eduard	Csupa titok ez a világ.
Éjszakai hangulat. Hátul Culik kissé ügyetlenül harmonikázik. Elén hiába vár; a zenészek a szaunában fagyoskodnak; a zongoránál Laska gondolataiba merülve iszogat
	Minden bonyolult, távoli, idegen... És mi értelme van az egésznek? Mi célja? Hogy mi, emberek, megtudjuk, milyen parányiak és jelentéktelenek vagyunk?
Sonka	Én is nézem a csillagokat, de így még nem gondoltam rájuk. Azt ígérte, valamit még kiolvas a tenyeremből. 
Eduard	Tudom. De inkább ne.
Sonka	Mondjon el mindent. Az igazat.
Eduard	Fájdalom vár magára. Remény és aztán csalódás.
Sonka	Köszönöm, hogy megmondta.
Eduard	Ah, Sonicka... Úgy vágyom egy kis simogatásra... Iszonyú nehéz a fejem, ma nem tudok egyedül lenni.
Sonka 	De holnap nősül...
Eduard	Mindez oly nehéz, mint az ólom... Templom vagy guillotine, mit tudom én.
Sonka	Jöjjön be hozzám. Ha majd mind alszanak.
Eduard meg akarja csókolni, de Sonka csókolja meg őt és elrohan. Laska az üvegből iszik, és játszani kezd
Laska	A malacka a pávára
oldalvást kinézett
gyönyörködjék önmagába
ördög vigye e szépet
Eduard	Ezt ismerem.
Laska	Ismerned is kell. Hisz együtt játszottuk.
Eduard	Egész nap meg akartam neked mondani, hogy... Akkor nem volt más választásom. Egyszerűen tisztességesebbnek tartottam...
Laska	Ki tudja, talán én is megtettem volna, csakhogy te mindig gyorsabb voltál. Miféle könyveket is találtunk ki akkoriban? Nem, nem olyat, amit mi írunk, hanem amit rólunk írnak majd... Eduard Neumann és a közép-európai zongorafaktúra. Neumann tonalitása. Neumann és Mozart!
Eduard	Laska és Beethoven.
Laska	Szép kis marhák voltunk. Figyelem, a Piros hetes következik!
Játszani és énekelni kezd
	A páva kiált nonono
malac ebbe ne szóljon
hisz a disznó mást se löncsöl
csak moslékot és löttyöt
Eduard	Megpróbáljuk együtt? Mint hajdanán? Az üveget! Itt vagy valahol másutt?
Laska	Itt is jó lesz.
Kiissza a maradékot
	Kezdhetjük?
Mindketten	(énekelnek)
	Eccer aztán jött egy alak
böllér volt a szakmája
megszúrta a malackánkat
hogy tátva maradt pofája
feldobta a patácskáit
s visított egy hamisat
malac lelkét pediglen
angyal vitte mennybe...

Sötét - szünet

MÁSODIK FELVONÁS
5. jelenet
A nyaraló előtt 

A zongora alatt Laska alszik, ezúttal egyedül, kakaskukorékolást hallunk. Balról előbukkan Eduard, aki gallérjánál fogva cipeli be a házmestert, az meg nagy sietve a nadrágját húzza föl
Házmester	Engedjen el! Fölszólítom! Azonnal!
Eduard	Na, fognak ám csodálkozni az emberek... Mit csinál az udvaron, na mit?
Házmester	Az az én magánügyem!
Eduard	Ez lesz ám a meglepetés, mi? Mindenki meg fog döbbenni ezen a magánügyön! Hogy az udvaron maga a házmester, a házmester...
Házmester	Uram, ha nem szól senkinek, nem nézem meg többé a cipőjét.
Eduard	Kevés.
Házmester	Ki is pucolom magának!
Eduard	Hideg, hideg.
Házmester	Akkor talán - akkor talán - és különben is, honnét mászott elő, amikor engem meglátott, ha? Talán a szobácskájából, az ablakon át? Vagy netán a szűz menyasszonyka szobája vót az? Na, csak nem ment el a viccelhetnékje? Jaja, én mindent észreveszek.
Eduard	Hm. Akkor valamit valamiért, nem, házmesterkém?
Házmester	Lássa, hogy megegyezünk. Hisz emberek vagyunk!
Eduard	Gondolja?
Eduard sarkon fordul, kifelé indul, de a házmester utoléri, és egymás tenyerébe csapnak. Aztán a házmester visszajön, és hirtelen megtorpan
Házmester	Na jól van... Tegyük fel, hogy semmi se lesz a dologból - de most mihez kezdek? Mit ér így az életem?
Trikóban és klottgatyában Culik fut be, köhög. Ezzel fölébreszti a zongora alatt alvó Laskát
Laska	Muszáj ilyen iszonyúan harákolnia?
Culik	Talán nem. De megszoktam. Házmester!
Házmester	Tessék, tessék... már itt is vagyok, picinykét hátba vágni, tessék -
Culik	Nyomorult öregség! Undorító egy dolog, házmester! Azt tanácsolom, sose öregedjék meg. És a koporsó sem tetszik nekem, egy csöppet sem. Semmi se tetszik. Saját magam se. Na, kezdje.
Házmester	Ma nincs semmi.
Culik	Szedje össze magát, ember! Ez így nem megy! Ez sehova sem vezet! Ilyen lazaság többé ne forduljon elő. Világos?
Házmester	Igenis, kérem...
Culik	Szóval az úr semmit se látott, semmit se hallott! Én meg három névtelen levelet is kaptam! Egyiket se írták alá! Jellemtelen és lusta, ez már sok! Lelépni!
A házmester elszalad. Culik arcot mos, aztán fölsóhajt
	Na gyerünk - újra és megint... Körhinta! Sziszifuszi körhinta! Mi örömöm van nekem ebből? Tovább, mindig csak tovább... Így hát: Szimfonikus költemény, második rész, lento lustingando. Lassan, hízelgően...
Elmegy. A másik oldalról bejön Eduard, az asztalhoz ül. Rögvest beszalad tálcán a reggelivel a ragyogó Sonka, miközben Laska kikászálódik a zongora alól, mosakszik, köhécsel stb.
Sonka	Jó reggelt, tisztelt uram! Fogadja cégünk üdvözletét...
Megcsókolja Eduardot
	Boldog vagyok, Edus, boldog!
Eduard	(köhint) Én is, én is! De most nem szabad tegeződnünk!
Laska	Eduard! Gyanúsan üdén nézel ki. Neked nem fáj a fejed?
Eduard	Egyáltalán nem, barátom. Sokat bírok.
Laska	Na, Sonicka, ne vágj már ilyen képet... Ne haragudj, hogy tegnap nem jöttem, de tudod itt a vőlegénnyel ittunk egy kicsit, érted?
Sonka	(fagyosan) Értem. Még valamit?
Laska	Ajjaj! Hozzád is ilyen bűbájos volt a jövendőbelid?
Eduard	Elén nem szólt semmit.
Elmegy
Laska	Sona... ne haragudj már, én tényleg akartam, de - 
Sonka	Hagyj békén! Mindenki hagyjon békén! El akarok menni! El! A városba! A városba!
Elmegy. Laska leszedi az asztalt. Leejt egy csészét, majd rövid habozás után széttapossa. Bejelenti a következő képet, és ő is elmegy
Laska	Tizenegyedik szám. Mormorendo, mormoroso. Dörmögve, mormogva.
Az ágyban Hules és Culiková fekszik. A már fölöltözött Culik odalopózik, és lerántja róluk a takarót
Culik	Így ni - most megvagytok!
Culiková	Áááááá! A férjem! Segítség!
Hules	Bocsánat, karmester úr, én - talán tévedésből...
Culik	Tűnjön el, Hules. Magával majd később számolok.
Hules, ruháját fölkapva eltűnik. Culik az ágyra telepszik, és búskomoran meditál
	Pedig milyen szép reggel volt ma... A nap úgy bukkant elő a nyaraló mögül, mint egy aranyszínű narancs... A völgyben a rétek oly zöldek voltak, mint a százkoronás, a medence vize úgy csillogott, mint egy kupac fém ötös...
Culiková	Hagyd ezt a locsogást.
Culik	És mindebbe madárdal vegyült, csobogtak a pisztrángok, akarom mondani a patakok...
Culiková	Ha arra vársz, hogy most az egyszer én kezdjem, akkor nagyon tévedsz.
Culik	Kedves Alzbéta, az a mód, ahogyan élünk, őszintétlen, és éppen ezért természetellenes. Szabadságra van szükségünk... Röviden, azt javaslom, hogy békésen váljunk el.
Culiková	Az tetszene neked csak igazán! Soha!
Culik	Szóval megint nem akarsz válni?
Culiková	Eszemben sincs!
Culik	De hát miért, a hétszázát? Legalább kilenc éve nem háltunk együtt!
Culiková	Tizenegy.
Culik	Akkor mi örömöd van ebből a házasságból?
Hules	(bejön) Bocsánat, én csak... valahol itt felejtettem a zoknimat...
Culiková hozzávágja
	... Köszönöm... kegyelmes asszonyom... nem akartam zavarni...
Culik	Kifelé!
Hules elrohan
	Hol is hagytam abba?
Culiková	Hogy mi örömöd van belőle?
Culik	Nekem aztán semmi.
Culiková	Te kérdezel engem! Hát én megmondom neked, mi örömöm van belőle! Rég tudom, hogy unsz, hogy az idegeidre megyek. De te is az idegeimre mész. Égő cigarettát hagyok az asztalon, egy csomó hisztérikus, kifestett banyát hívok meg magunkhoz, gonosz vagyok - de feltetted magadnak valaha is a kérdést, hogy miért vagyok ilyen?
Culik	Egész életemben ezt kérdeztem magamtól.
Culiková	Már akkor gonosz voltam, mikor elvettél! Mindig csupa őszintétlenséggel árasztottalak el, milyen virágszál nevelkedhetett hát ott föl? Aztán meg elvettél te, az apám és a karrier miatt.
Culik	Fordítva.
Culiková	Most már züllött vagyok, és te azt hiszed, hogy elválok? Hogy az egész fürdő rajtam nevessen? Nem, nem, én a karmester úr felesége vagyok és maradok, aki előtt mindenki meghajol a kávéházban? És akarod tudni, miért lettem züllött? Egyáltalán nem kellett volna, de a haragom ezt tanácsolta. Bosszúvágyból züllöttem le. Én vagyok a te legnagyobb büntetésed - és épp ezért veled maradok.
Fogja a köntösét és kimegy. Culik fölüvölt
Culik	Hules! Hules!
Hules berohan
	Már megint nem sikerült, Hules. Ellazsálta a dolgot, Hules! Maga már megint nem ért egy fabatkát sem, Hules!
Hules	De mikor minden erőmet kiszívta az a szauna, 
Culik	Képtelenség, a szauna erősít. Azért építették a tulajdonosok. Valaki mást kellett volna találnom, ennyi az egész. Legközelebb Stepáneket bízom meg, annak öt gyereke van.
Elmegy
Hules	Főnök úr... én igyekezni fogok... én mindent megteszek...
Hules elmegy Culik nyomában. Egy nagy csomaggal bejön Blumová, és feltűnő helyen telepszik le. Nebesky, Stepánek és Sechtl fejüket összedugva és sugdolózva jönnek be. Velük szemben kitárt karral a frakkba bújt Eduard mint vőlegény
Eduard	Uraim, uraim, úgy örülök, hogy láthatom magukat! Mindjárt itt az esküvő. És cselekedni fogunk, barátaim! Stepánek? Miért köhög?
Stepánek	(rekedten) Sülve-főve a szaunában...
Eduard	Nos, uraim - Culikot ma este gyilkoljuk meg, az álarcos mulatságon. Most pedig kiosztjuk a feladatokat, ha nincs ellene kifogásuk... De nem is lehet, ugye? 
Sechtl	Rosszul vagyok -
Elájul
Eduard	Locsolják föl, hadd ne kelljen kétszer beszélnem.
Nebesky	De hogyan? Várnunk kell... Hacsak, talán - a szájon át lélegeztetés...
Stepánek	Ennek?
Eduard	Kitűnő! Szájon át lélegeztetés! Gyerünk, hajrá, csak lelkesen!
Nebesky	Akkor kezdje el.
Stepánek	Maga találta ki, kezdje maga!
Nebesky	Sajnos, herpeszem van...
Stepánek	Ennek biztosan meg se kottyan a herpesz!
Eduard	Ne veszekedjenek, hisz olyan szép hagyományt teremtettünk, húzzanak gyufát!
Odanyújtja
Nebesky	Na gyerünk, Stepánek, ne akadékoskodjon.
Stepánek	Ugyan kérem, maga a rangidős...
Nebesky	Nem, nem, csak szépen, ábécé sorrendben!
Stepánek	Aha, vagy úgy...
Húz
	Fejetlen gyufa! Rövid...
Nebesky	(örvendezik) Rövid, fejetlen!
Stepánek	De maga becsapott! Az es az ábécében az en után van! Ez a maga gyufája!
Nebesky	Nem, nem, én a másikat húztam volna!
Eduard	Ahogy tetszik.
Odaadja neki a másik gyufát
Nebesky	De hisz ennek sincs feje!
Eduard	Épp ez a vicc lényege. Na gyerünk, nincs időm!
Stepánek	Ne, nekem öt gyerekem van...
Stepánek habozva Sechtl szája fölé hajol. Sechtl szenvedélyesen viszonozza a csókot
Sechtl	Sona! Sona!
Stepánek	Eresszen! Pfuj!
Nebesky	Ne húzza az időt.
Stepánek	Maga hallgasson, maga kezdte az egészet! Bezabálhatnánk, aztán mehetnénk haza! Minden maradhatott volna a régiben! Ez a maga bűne!
Nebesky	Én ezt nem így gondoltam! Nem kellett volna csatlakozniuk!
Sechtl	De hisz én egy közönséges halandó vagyok, se szemét, se hős, én csak a tubámon akarok játszani!...
Eduard	Látom, újra észhez tért. Folytatom: Megöljük Culikot -
Stepánek	- legalább mondja valahogy érzékenyebben - 
Eduard	Az álarcos mulatságon -
Nebesky	Mulatság -
Eduard	Kimennek a biztosítékok. A sötétben Stepánek úr balra, Sechtl úr jobbra figyel, Nebesky úr Culikra vigyáz.
Sechtl	Kezdek rosszul lenni...
Eduard	Aztán mindnyájan rávetjük magunkat... Ott hagyjuk az asztal alatt. Majd mindenki azt hiszi, hogy szokása szerint berúgott. Kezdődik a szezon, a tulajdonosok majd nem akarják, hogy botrány legyen a fürdőhelyen, minden elfelejtődik. Rendben?
Stepánek	(letérdel) Könyörgök, mondja már végre, hogy az egész csak egy hülye játék! Eduard úr, nekem családom van, én csak szolgalelkűségből értettem egyet! Nem gondoltuk mi ezt komolyan!
Eduard	A játék néha komoly dolog, ahogy azt Nebesky kolléga úr mondta.
Sechtl	(letérdel) Nebesky, tartania kellett volna a pofáját!
Nebesky	Egyszerre mindent csak én? Azt már nem! Maga is azt mondta, hogy -
Eduard	Csönd! Elmehetnek!
A zenészek szétszélednek, mindegyik más irányba. Blumová rezzenés nélkül figyeli az egészet. Eduard nevet
	Na mi van, fiúk? Ki kinek zavarta össze a fejét? Ki kinek fűszerezte meg az esküvőjét? És most még eljátszom veletek egy mazurkát, kedveskéim! Szimfonikus költemény, tizenkettedik szám! Poco a poco ponderoso! Fokozatosan nehézkesen.
Eduard elmegy. Blumová nem reagál. Bejön Culiková, kezében az esküvői ruhával, Elént üldözi, aki egy szál alsószoknyában futkos; hasát girlandokkal díszítette föl, és dobol rajta
Elén	Bummtaratá, bummtaratá, táá! Megdöglött a kecske, leégett a hááz!
Culiková	Elén, az istenért, kérlek!
Elén	Engem mulattat. Valami kell, hogy mulattasson! És hogy ma van az a nap, nagy N-nel? Az nekem nem is olyan fontos. Bummtaratáá!
Culiková	De hát fontos kell hogy legyen!
Elén	Látod, nem az!
Culiková	Legalább egy kicsit maradj egy helyben...
Ráhúzza a ruhát
	Nem lehet bekapcsolni, most, hogy annyit fölszedtél!
Elén	Anyus, én nem fölszedtem, engem fölcsináltak! A koripálya sarkában!
Culiková	Ne kínozz! Azt hiszed, nincs már elegem így is?
Elén	Akkor - gombolj be.
Culiková	És ha nem bírja ki?
Elén	Ha én kibírom... Au!
Culiková	Az istenért kislányom - talán csak nem fájt... Elén...
Elén	Nem, nem fájt semmi... És már nem is fog.
Culiková	Elén... kislányom... nem akarod meggondolni magad? Még van egy utolsó lehetőséged...
Elén	És ezt éppen te és éppen most mondod nekem?
Culiková	Persze hogy én... nekem sosem volt hozzá bátorságom, de - még mindig jobb most, mint soha, Elén. Nézz rám!
Elén	De azt ne... nem, nem...,
Culik	Na mi van, édes kislányom, aranyoskám, hogy érzed magad, hogy vagy?
Elén	Egymás közt vagyunk, nem kell ilyen kedvesnek lenned...
Culik	Rosszabb apát is kifoghattál volna... De ha már egyszer én vagyok az, mit lehet tenni.
Megérinti a lány hasát
	Na, rugdalózik, rugdalózik?
Elén	Nem tudom. Most valószínűleg alszik. Konyakot adtam neki.
Culiková	Elén, de hát azt ígérted -
Culik	Te hallgass. Hogy aludtál Elén, hm?
Elén	Úgy, ahogy egy boldog menyasszony alszik.
Culik	Értem... Tudod ha a Bahamákon születtem volna, talán egy jachtot kaptam volna hozományba, és Jamaikára utazgattam volna. Így viszont - így viszont a halastóhoz járok. És a boldogság, az annyi, mint meggyőzni magunkat, hogy a halastó jobb.
Elén	Mindig ugyanazt a hibát követed el, drága apukám... A boldogság nem csalás, ahogy azt ti gondoljátok. A boldogság olyan, mint a tükör, nem tudod se lepénzelni, se megdumálni. Ne hazudj magadnak!
Culik	Te képes vagy erre?
Elén	Igen is meg nem is.
Culik	És az esküvő -
Elén	Tudsz jobbat?
Culik	Akkor légy szíves, kösd meg a nyakkendőmet.
Elén megköti a nyakkendőt. Culiková nemtetszéssel figyeli őket. Valószínűleg egyiküket sem érti
	Na, anyus, induljunk. Férjhez megy a lányunk, mosolyogni fogunk!
Culiková	Majd csak az emberek előtt locsogj, légy szíves.
Elkészültek. Hules bevezeti a zenészeket, Laska és Sonka nézelődik. Beszalad a nevetséges, rá nem illő havelockba bújt házmester
Culik	Hules, minden rendben van?
Hules	Természetesen karmester úr, itt szinte... Mikor még egy házasságközvetítő iroda igazgatója voltam -
Culik	Hules! Ne ingereljen!
Hules	Azt akartam mondani, hogy a vőlegénynek hiányzik az ekvivalens apja és a latens tanúja.
Eduard	Házmester, mi lenne, ha helyettesítené az apámat? Nem, nem fogom apusnak szólítani
Házmester	Ne provokáljon!
Culik	Hm. Azt hittem - azt ígérték, hogy a tulajdonosok közül jön valaki tanúnak -
Hules	Senki sem jött, úgyhogy -
Nebesky	(csendesen Sechtlnek) Már leírták...
Sechtl	Szóval igaz. Rosszul vagyok...
Culik	Nebesky, vállalja át maga. Maguk legalább ismerik egymást Elénnel. Hules, maga vezeti be az anyós asszonyt, azaz a feleségemet. Álljanak sorba. 
Miközben mindenki sorakozik és az első helyekért lökdösődik, Eduard megszólítja Elént
Eduard	Nagyon jól áll ez neked. Kitűnően nézel ki...
Elén	Tudom. Lehet, hogy most vagyok életemben a legszebb.
Eduard	Kicsit megváltoztál, magam se tudom, miben... Talán a hangsúlyod...
Elén	Sokat tanultam, elhiszed?
Eduard	Elén, én - helyesebbnek tartottam -
Elén	Nem tudom, miről beszélsz, kedvesem.
Culik	Itt a karom, Elén! Hules, indulunk!
Elmennek. Kivonulásukat Laska indulója kíséri (ugyanis ez Laska dalának a ritmusa) - a vendégek eltűnnek, Sonka mint egy holdkóros utánuk
Laska	(énekel)
	Másnap aztán ez az alak
a pávát, hopp, elfogatta
uszályát meg, azt a szépet
szó nélkül lekopasztotta!

Pávánk el volt keseredve
a pulykák meg csak nézték egyre, 
hogy püspöke táján
csak két toll mered árván!
A dal közben Blumová kibontotta a csomagot. Egy kocsmai tangóharmonikát húz elő belőle. Megpróbál együtt játszani Laskával. Az eredmény siralmas. Blumová majdnem elsírja magát
Döbbenten
	A rézfánfütyülő rézangyalát, mit képzel, mit ér ezzel? 
Blumová	De ha egyszer játszani akarok... És már mindegy, hogy min!
Laska	Tudja, én - én tulajdonképpen zongorista vagyok. Sőt valamikor Eduard évfolyamtársa voltam.
Blumová	Ne beszéljen Eduardról.
Laska	Elválaszthatatlan pár voltunk. Mindent együtt csináltunk. A malőröket is...
Blumová	Beszélni mindenről lehet, de ki hallgassa ezt!
Laska	Eljártunk a bárokba pénzt keresni, az meg tilos volt...
Blumová	Már magamat sem értem. És erről... Ki tehet erről?
Laska	Aztán meghirdették a pályázatot... Karmesteri állásra... Csakhogy -
Blumová	Úgy szeretném megértetni magam!
Laska	Valaki bejelentette az iskolában, hogy bárokban játszunk... Gondoltuk, fölösleges, hogy mindketten elvigyük a balhét, és sorsot húztunk, ki vállalja föl. Edus húzta a rövidebb gyufát... Csakhogy bebizonyosodott, hogy ő volt a feljelentő.
Blumová	Mégiscsak kell, hogy legyen remény. Valakinek meg kell értenie engem.
Laska	Kirúgtak... Így hát pincér vagyok. Végül is akkor zongorázok, amikor csak akarok...
Blumová	Maga könnyen beszél, ha egyszer pincér! De én azt hittem, hogy a muzsikával megváltom a világot. Mit tegyek? Mit? Ráadásul utálom a harmonikát...
Laska	(énekel)
	Ebből aztán következik
az az örök igazság,
ha szép halál akaródzik,
élj úgy mint a malackánk

A ragyogó páva szépség 
vége gyászos - nincs itt kétség
hisz mindenki őt nyuvasztja
s eleven megkopasztja!
Blumová	Kabaré! Heherészés... Énekeljen, amit akar. Nekem ki kell tartanom!
Eduard	Szorítok magáért. Talán...
Blumová	Sokra megyek vele.
Blumová elmegy. Előbukkan Sonka. Látszik, hogy valamire elszánta magát, szinte szétrobban a feszültségtől
Sonka	Akarok neked... akarok valamit - mondani... Vagy mégse, mutasd a kezed! Mutasd!
Megfogja Laska kezét
	Az életvonalad girbegurba... mint a kígyó gerince...
Laska	Mióta jósolsz tenyérből?
Sonka	Ma reggeltől... Aztán itt bizonytalanságot látok - és rejtett kívánságot. Te szeretnél valamit, de szégyenled megmondani! Félsz. Vágj bele, a mindenit!
Laska	Nem tudom mibe. Hogyan tovább?
Sonka	...hitványságot és nyomort látok. Tudod, én - elmegyek innen. 
Laska	Miért?
Sonka	Egyszerűen nem tudok így élni. Egyszerűen elmegyek. Máshová!
Laska	Le... A városba...
Sonka	Hát nem beszélsz le? Semmit sem teszel?
Laska	Kislány - szeretnélek - de nem megy. Képtelen vagyok rá. Talán nem olyan a természetem. Tudom, ez -
Sonka elmegy
	Kár. Talán.
Egy szomorú akkordot kezd pötyögni, de megzavarja a Stepáneket és Sechtlt navigáló házmester. A két zenész az ájult Elént cipeli. Utánuk szép lassan mindenki bejön. Hules is igyekszik irányítani
Házmester	Utánam, jobbra, óvatosan...
Hules	Utánam, balra, vigyázzanak...
Mindketten	Ne üsse bele az orrát!
Lefektették Elént
Nebesky	Elén, Elén, térj már magadhoz...
Eduard	Jobb lesz, ha nem tegezi a feleségem.
Nebesky	Ha egyszer elájult, szegényke...
Culiková	Még szerencse, hogy csak a szertartás után!
Culik	Ne dumáljanak, adjanak neki cseppeket!
Culiková	Cseppeket?
Culik	Konyakot, a szentségit.
Culiková elfeledkezik magáról, benyúl a retiküljébe, és a saját üvegéből itatja meg Elént. Amint Elén ivott és hangosan fölsóhajtott, Culik elkobozza az üveget. Culiková dühös, de szégyelli magát az emberek előtt
Házmester	Kár, hogy elájult, mert maga a szertartás nagyon jól sikerült, akárcsak az én esküvőmön, ami persze egész másmilyen volt, csak a menyasszonyka volt szintén hasas.
Culiková	Itt senki se hasas, ember!
Elén	(fölpattan) Hát persze! Csak fölszedtem egy kicsit!
Eduard	Istenien nézel ki, kedvesem.
Elén	Tudom - kedvesem!
Elén elutasítja a felkínált segítséget, és egyedül indul el. Culiková kis ideig habozik, majd utánamegy. Culik a kommandírozó Eduardot figyeli, aztán elneveti magát
Culik	Ne menjünk kacsavadászatra, fiacskám? Kölcsönadok neked egy puskát.
A zenészek megállnak és megmerevednek
Eduard	Ezer örömmel, főleg ha töltve is lesz - apuka. 
Culik	Voltál már valaha ilyen vadászaton?
Eduard	Még nem. És maga?
Culik	Ó, öreg vadász vagyok én. Mehetünk?
Nebesky	Szerencsés vadászatot.
Sechtl	Kezdek megint rosszul lenni...
Eduard	Nem szabad annyit innia. Menjünk, apuka...
Eduard és Culik elmennek. A házmester eltűnik. Hules is. Stepánek elvezeti Sechtlt. Laska pötyög a zongorán
Nebesky	Szimfonikus költemény, tizenharmadik tétel - 
Sechtl	Az ne. A tizenhármas szerencsés szám. A tizenhármast átugorjuk. Szimfonikus költemény tizennegyedik tétel: Infernale brioso. Ördögien, tüzesen. Hehe.

6. jelenet
Kacsavadászat

Eduard és Culik mászkálnak, és kacsára lövöldöznek. Föntről kacsák potyognak, de csak akkor, amikor Culik lő. Így hát Eduard legalább a zsákmányt cipeli
Culik	Ez aztán az élvezet, mi? Van abban valami metafizikai, ahogy ezek az ebadták potyognak! Szünetet tartunk. Szereted a természetet, fiacskám?
Eduard	Ki ne szeretné, apuka.
Culik	Igyunk, attól jobban megoldódik a nyelvünk.
Culik előhúzza a feleségétől elkobzott üvegeket. Az egyiket Eduardnak nyújtja
	Hála nejemnek, ennek a zugivónak, jól el vagyok látva. Hja fiacskám, még pár üveg, még pár év - és zsupsz a sírocskába.
Eduard	Köszönöm, apuka.
Culik	Hagyd a fenébe ezt az apukázást. A puskával meg óvatosan, pont rám célzol.
Másfelé fordítja a csövét
	Ha tudnád fiacskám, hányszor fog el a szorongás. Nem tudok elaludni tőle. Éjszaka fölülök az ágyamban, nézem a feleségemet, ahogy a nyitott könyvön alszik, és egyszerre csak elfog a félelem, hogy megáll a szívverésem - azután kinézek az ablakon, ki az idegen, sötét ablakokra és arra gondolok: vajon hányan állnak ott úgy, ahogyan én? Sorolni kezdem magamban, mit értem el és mit is akartam tulajdonképpen elérni, és azt veszem észre, hogy nem emlékszem rá. Valahogy összekavarodott az egész. Tudod, hogy kezdődik? A megbékéléssel. Megbékéltem a feleségemmel, megbékéltem a pocakkal, és senkiinek sem tudom bemagyarázni, hogy nem a sörtől van.
Eduard	És nem a sörtől van?
Culik	Fiacskám, ez nem vicc. De tudod, mi vigasztal? Hogy te is ugyanebben a cipőben jársz. Pár év múlva a te feleséged is ugyanolyan elhasznált és acsarkodó lesz, mint az enyém.
Eduard	Biztosan?
Culik	Hisz az én lányom... Huszonöt év múlva te fogsz itt ülni valami vővel, aki a pénzedre és a posztodra áhítozik...
Eduard	Én nem.
Culik	Majd meglátod.
Lő, leesik egy kacsa
Eduard	Tulajdonképpen miért nem lőttem még semmit?
Megy a kacsáért
Culik	Ide figyelj, volt egyszer egy ember, aki egy Sumava alatti falucskában élt a családjával meg a hét gyerekével egy nedves pincehelyiségben. Húsz év elteltével Pilsenben talált munkát, és fölköltöztek a városba, egy száraz, első emeleti lakásba. Csakhogy állandóan valahogy búval bélelt meg részeg volt, míg aztán egy napon a barátai meg nem kérdezték, hogy miért, és ő azt mondta, hogy abban a faluban jobb volt... Ott még volt reményem arra, hogy egyszer fölkerülök Pilsenbe, és száraz lakásom lesz...
Eduard	Mit jelentsen ez?
Culik	Útmutató. A Sumava lejtőinél maradni.
Eduard	Miért nem maradt ott maga?
Culik	Ez nem mindig sikerül. Meg nem is akaródzott, és fiatalabb is voltam.
Eduard	És most itt van. A fürdő zenekarának karnagya.
Culik	Ja.
Lő, leesik egy kacsa
Eduard	(az az érzése, hogy végre megmondhatja) Egy zenekaré, ami voltaképpen nem is zenekar, a sétányon és a bárban játszik, mindig ugyanazt... És maga húsz zenészt számít föl és karmester úrnak szólíttatja magát...
Culik	A fürdővendégek és a külföld miatt. Jobban hat. 
Eduard	Így hát ünneplik, és mégsem ünnepelt, engedelmeskednek magának, és még sincs tekintélye, nem hazudnak magának, de úgyse mondják meg az igazat, csókolgatják, de senki se szereti... Még a muzsika sem érdekli... Él maga egyáltalán?
Culik	Fiacskám, lehet hogy én hülye vagyok - de te álszent vagy, és az sokkal rosszabb. Már megint rám célzol.
Eltolja Eduard puskájának csövét más irányba
	Eduard, már korábban úgy döntöttem - és ez a beszélgetés csak megerősített elhatározásomban -, hogy átadom neked ezt a zenekart. Öregszem, pár éven belül vár rám a sírocska...
Eduard	Micsoda?
Culik	Csináld te. Csináld azt, amit tudsz. És főleg azt, amit akarsz.
Eduard	Ezt komolyan gondolja?
Culik	Halálkomolyan. Áll az alku?
Eduard	Hát - áll!
Kezet fognak
Culik	Kösz... Hules! Hules! Indulunk!
Előbukkan Hules, egy kerekes ruhatári fogast húz maga után, melyen további kacsák lógnak
Hules	Végeztünk, karmester úr?
Culik	Egyelőre igen. Üdv, Eduardom!
Culik elmegy, Hules, a fogast tolva, utána. Eduard egy kis ideig döbbenten bámul
Eduard	Úgy látszik, van még mit tanulnom...
Vaktában lő egyet. Föntről egy zuhanó madár süvítése hallatszik. Egy döglött veréb esik a földre. Eduard hitetlenül nézegeti

7. jelenet
A nyaraló előtt

E pillanattól fokozatosan mindenki - a házmester, Sonka és Laska kivételével - álarcot ölt. Mindenkinek állatkosztümje-maszkja van, de azért jól látható, ki kicsoda. Culik elefánt, Eduard majom, Sechtl tehén, Nebesky róka, Stepánek birka, Culiková tyúk, Blumová nyúl, Elén galamb, Hules kutya. De most csak a zenekar, Culik, meg Hules gyülekeznek és Eduardot várják
Hules	Szimfonikus költemény, tizenötödik tétel, finálé: Prima vista! Brioso! Oscuramentte! Severamente! Crescendo! Tenuto da capo!
Culik	Uraim, hölgyem, olyasmit jelentek be, aminek biztosan örülni fognak, ahogy magukat ismerem. A világon semmi sem örök, én sem vagyok az, egyszer nekem is üt az órám és muszáj - zsupsz a sírocskába... Ezzel azt akarom mondani, hogy itt az ideje, hogy valaki más vigye tovább - izé - hogy induljon el vele - hogy vigye... a...
Hules	A karmesteri pálcát?
Culik	Egyszóval mi viszünk valamit, maguk meg továbbviszik. Eduard, fürdőzenekarunk új karmesterévé nyilvánítalak. Taps. Kérdés nincs.
Hules	De mit -
Culik	Kérdés nincs.
Elmegy
Nebesky	Hát - gratulálok...
Sechtl	Én is, én is...
Stepánek	Gyermekeim nevében... na látja, el is felejthetjük a dolgot...
Eduard	Igen, így kissé más a helyzet -
Blumová el akar menni
	Várj, kérlek...
Blumová	Nincs időm. Megyek gyakorolni a harmonikán!
Elmegy
Eduard	Egy szóra, barátaim...
Sechtl	A tubát is érinti a dolog?
Eduard	Mindent érint. Barátaim, most aztán van esélyünk. Mindent másképp fogunk csinálni. Újból, az elejétől. Alapjaiban változtatjuk meg a repertoárt, sétányzenekarból igazi zenekarrá kell válnunk. Tatata tá! Istenem, micsoda érzés! Erre vártam! Végeztünk a bárral... Épp ezért szívesen hallanám észrevételeiket. De őszintén!
Érdekes módon nagy csönd támad. Ebbe a csöndbe jön be Laska - tálcán poharat hoz
	Vagy talán nincs mit mondaniuk? Mindent megfelelőnek találnak? Azt azért mégse! Nebesky úr - nincs semmire szüksége?
Nebesky	Gyakrabban kéne új lószőr... új vonó... csapnivalók, szakadnak...
Eduard	Tehát egyszer a lószőr... És maga, Sechtl?
Sechtl	Nem is tudom, én...
Eduard	Értem, maga tubázik.
Sechtl	Nem fog hiányozni az a pénz, amit a bárban kerestünk?
Stepánek	Izé, én csak azt akartam mondani, de nem is muszáj, ez csak egy amolyan apróság...
Eduard	Stepánek, ne húzza az időt.
Stepánek	Hát szóval, arra gondoltam, ha egyszer minden, szóval izé, megváltozik, kaphatnánk emelést... Némelyikünknek sok gyereke van...
Eduard	Ennek a divatnak egyszer s mindenkorra vége! Mióta a zenekarnál vagyok, egyfolytában a maguk hülye siránkozásait hallgatom. Most megint csak a lószőrről beszélnek, a fizetésről meg a... elég! Jegyezzék meg, vége a seftelésnek, a keresztelőkön, temetéseken való játszásnak, a homlokra ragasztott húszkoronásnak. Egészen másképp fogunk hozzá. És ha nem megy, új embereket szerződtetünk!
A zsebéből kottát húz elő, megmutatja Sechtlnek
	Mi ez?
Sechtl	Ez izé - ez alighanem kotta.
Eduard	Játssza el.
Stepánek	Ezt? Nem hiszem. Tubára van?
Eduard	Gondolja, hogy nem?
Sechtl	Ha azt mondja... akkor én...
Kinyitja a tokot, üres
	A szentségit - lám, valahol biztosan elszórtam... de hol?
Eduard	(Nebeskynek nyújtja a kottát) Most maga.
Nebesky	Attól félek, egy kicsit indiszponált vagyok, hiszen tudja, a nők, a danolászás, az ital, satöbbi -
Eduard	Játsszon!
Nebesky	(előveszi a hegedűt) Szükséges ez?
Eduard	Játsszon már!!!
Nebesky	(iszonyúan nyekereg) Biztosan átnedvesedett valahol!
Eduard	Hm. (Stepánekhez) Stepánek.
Stepánek	Hát hogy is magyarázzam meg, először is, tudja, az ütősöknél nem is annyira a kotta fontos, mint a ritmus, és aztán, bár én - de van egy fiam, a fiacskám, nagyon jó ritmusérzéke van, az a fedőkkel mindig így csi -
Eduard	Laska. Kérlek.
Laska elfütyüli a dallamot
	Egy pincér jobban ért hozzá, mint maguk! Úgyhogy holnaptól új repertoárt próbálunk! Eleinte persze egész nap! És senkit sem engedek el! Most meg menjenek, öltözzenek át az álarcos mulatságra, legalább egy kis ideig ne lássam magukat!
A zenészek elmennek, Eduard a fejét csóválja, aztán Laskához fordul
	Laska...
Laska	Neumann, öregem, te aztán jól megleptél... nem kérsz inni?
Eduard	Á, nem. De mégis. (Iszik) Szeretnék tőled valamit kérdezni, barátom.
Laska	Hát akkor kérdezz, barátom.
Eduard	Nem akarsz újra játszani?
Laska	De hát én játszom, nem?
Eduard	Komolyan gondoltam.
Laska	Én komolyan játszom.
Eduard	Azt szeretném, ha belépnél a zenekaromba! Mit gondolsz, miért csináltam ezt az egészet?
Laska	Pincérre lesz szükséged?
Eduard	Zongoristára, akire építhetek, és barátra, aki mindent eljátszik nekem.
Laska	Te aztán zavarba hozod az embert. Ilyen váratlan ajánlat... Ha elképzelem, hogyan feszül rajtam a frakk, a fehér, keményített mellény, a fehér csokornyakkendő, aztán kimegyek a pódiumra, fölzúg a taps, mint amikor esni kezd...
Eduard	Na látod.
Laska	Meghajolok, hátradobom a frakk szárnyait, a zongorához ülök, próbaképpen billentek egyet, a nők tapsolnak, a közönség visszafojtja a lélegzetét, aztán jönnek a nemzetközi fesztiválok - ez tényleg csábító ajánlat...
Eduard	Mi majd megmutatjuk a világnak...
Laska	Hogy mire vagyunk képesek.
Eduard	Akkor hát benne vagy?
Laska	Sajnos nem tehetem...
Eduard	De hát miért, az istenért? Miért?
Laska	(hazudik) A zongorista iszik, a barát billentése pedig már nem az igazi...
Eduard	Ne törődj a billentéssel, majd megint belejössz!
Laska szó nélkül lekever neki egyet. Szünet
Mindketten	Azt azért nem mondhatod, hogy nem adtam neked esélyt!!!
Eduard elmegy, Laska is, de az ellenkező irányba. A másik oldalról bejön Sonka. Útiruhában van, egyik kezében bőrönd, a másikban egy baba. Mögötte a házmester
Házmester	Sonka, Sonicka, ezt mégse teheted kislányom, ez lehetetlen...
Sonka	Ha csak sejtenéd, mennyire örülök! Valahová máshová, le, a városba, ahol senki sem ellenőrzi a cipőket! Végre igazándiból élni!
Házmester	Sonicka, az utadba fekszem, tiporj csak apukádra, tiporj...
Lefekszik, de Sonka megkerüli
Sonka	Apus, ennek nincs értelme... mennem kell és kész!
Házmester	Miért nem gondolsz rám is egy kicsit? Hisz ezt az egészet teérted csinálom...
Sonka	Egyszer talán tényleg sikerül elkapnod ezt a csirkefogót, aki az udvaron rak tüzet...
Házmester	De hát éppen ez nem sikerülhet!
Sonka	Bíznod kell, egyszer sikerülni fog!
Házmester	Hiszen te semmit sem tudsz az életről! Sonicka, hova akarsz menni? A világon sok millió pincérlány van, némelyikük még svájciul is tud, lesöpörnek a placcról... Gondolod, hogy pont ránk várnak...? Maradj apukánál... Azt hiszed, én nem akartam elmenni? De hányszor? De összeszorítottam a fogam és maradtam!
Már álarcban visszajön Eduard. Sonka megörül
	És ez... Még ez is... hogy még ezt is meg kellett érnem...
A házmester leül a sarokba és sír. Eduard először vidáman Sonkára mosolyog, aztán észreveszi a bőröndjét és megdöbben
Eduard	Ez mi... Maga... Te... nem maradsz itt az álarcos...
Sonka	Egy pillanatig sem akarok itt maradni! Mindent becsomagoltam, itt van!
Eduard	Várj csak... várj... és hová akarsz menni, csak nem -
Sonka	Valahol a közeledben leszek, keresek egy lakást, keresek egy munkát, és meglátod, hogy én -
Eduard	Tudod, amit mondasz, az szépen hangzik, nagyon is tudom értékelni...
Sonka	Te - te nem akarod?!
Eduard	Ugyan már, nem mintha nem akarnám, ellenkezőleg, nagyon is szeretném - csakhogy most helyesebbnek és tisztességesebbnek tartom, ha Elénnel maradok... Értsd meg, hiszen szeretsz! Az, hogy oda jutottam, ahol most vagyok, rengeteg megalázkodásba, önmegtagadásba került, olyan dolgokat kellett csinálnom, melyektől magam is undorodom - most mégse dobhatom sutba az egészet! Megértesz?
Sonka	(ridegen) Igen, megértem önt, karmester úr!
Eduard	Tudtam, hogy meg fogsz érteni... (Sarkon fordul és elmegy) De a címedet küldd meg...
Sonka 	Légy nyugodt!
Belerúg a bőröndbe
Sechtl	(álarcban bejön) Tessék? Mondott valamit?
Sonka	Menjen innen!
Sechtl	Már régen szerettem volna négyszemközt beszélni magával... Úgy látom, szintén egyedül van - Sechtl vagyok, a zenekar tubása...
Sonka	Ne erőlködjön!
Sechtl	Tudom, nem tetszem magának, én szinte senkinek se tetszem - nézze, beülünk valahova egy pohárkára, letöröljük a könnyeket, egyszerűen nem bírom elviselni, ha egy nő sír...
Sonka	De ne reménykedjen...
Sechtl 	Már évek óta nem teszem. Na, jöjjön, megint rózsaszínű lesz a világ -
Sonka	Tulajdonképpen miért is ne.
Sechtl	Na látja, máris jobban van. Csak ne bőgjön. Figyeljen csak, tudja, hogy néz ki a tuba? Lerajzolom magának... A tuba a hangszerek királynője, és ha valaki írna egy tubaversenyt, hát biztosíthatom, hogy elámulna! El bizony!
Sechtl elvezeti Sonkát, útközben véletlenül széttapossa a babáját. A bejövő Hules kitér az útjukból, körülnéz, észreveszi a magába roskadt házmestert, és megveregeti a vállát
Házmester	Menjen innen!
Hules	De nekem föltétlenül beszélnem kell magával...
Házmester	Én viszont senkivel se akarok beszélni. Tönkretettek, elintéztek.
Hules	Ez most egyáltalán nem illik ide, nézze, itt történt egy és más, és én szeretnék szövetséget kötni magával, mi állandóan értelmetlenül veszekszünk -
Házmester	Velem? Szövetséget?
Hules	Ki mással? Maga sem zenész - köztünk szólva, ezek az urak szintén nem igazi zenészek -, biztos maga sem ismeri a kottát, mi igazán segíthetnénk egymásnak... Mikor én még házmester voltam...
Házmester	Maga is volt házmester? És úgy gondolja, hogy még... én is vihetem valamire? Akkor - akkor hát nem fogom ellenőrizni a cipőjét.
Hules	Én meg nem fogom ellenőrizni a számláit.
Házmester	Maga tulajdonképpen rendes ember!
Hules	Nekem maga már kezdettől fogva nagyon elefaint-osnak tűnt!
Házmester	Nem akar lenézni a pincébe? Csodálatos dolgaim vannak ott...
Hules	Örömmel! Örömmel!
Egymást átkarolva a pincébe mennek. Az ellenkező oldalról előbukkan az álarcos Stepánek és Nebesky
Stepánek	Nem adna egy cigarettát? Én vagyok az. 
Nebesky	Néha vehetne is magának!
Cigarettát ad neki, rágyújtanak
	Tudja, én mondom magának -
Stepánek	Én is akartam valamit mondani -
Nebesky	Nem így képzeltem el a dolgot. Mégsem hagyhatjuk el a bárt meg a sétányt, az mégiscsak lehetetlen...
Stepánek	Én elmennék, rögtön ott hagynám az egészet, de hová menjek? Próbáljon zenekari állást találni... zenészből mindenütt van elég...
Nebesky	Ha legalább egy kicsit is értene hozzá! Reggeltől estig gyakorolni, hiszen már nem vagyunk gyerekek!
Stepánek	Már bizonyítottunk -
Nebesky	Én mondom magának, ez az ember egy csirkefogó. Ha csak azt vesszük, hogyan bánik Elénnel, aztán a nőkhöz való viszonya...
Stepánek	Nem egyenes ember, annyi szent.
Nebesky	Nem való ez közénk. De én már mindent megírtam egy levélben, már tegnap reggel!
Stepánek	Bevallom - én is.
Nebesky	Akkor én is beismerek valamit: inkább nem írtam alá.
Stepánek	Én sem. Hiszen családom van.
Nebesky	De tanúsítani fogjuk, ha netán -
Stepánek	Természetesen! Kezet rá!
Elmennek. Bejön Culik és Blumová. Culik örül, hogy láthatja Blumovát
Blumová	Egyszerre csak keres?
Culik	Van ugyanis a maga számára egy ajánlatom... A hárfácskájáról lenne szó.
Blumová	Meg akarja venni?
Culik	Ugyan kérem. Tudja, gondolkoztam a dolgon - és lehet, hogy hibát követtünk el, a hárfa csodálatos hangszer... És most amolyan estéket, teadélutánokat szeretnék szervezni jobb társaságból való hölgyeknek, és egy kis hárfakoncert mindig...
Blumová	De hát maga már nem főnök...
Culik	Még nem tanultál eleget, cicuskám. Úgy sejtem, hogy hamarosan maguk a zenészek jönnek el fölkérni, hogy mégiscsak térjek vissza... Nos? Játszhatna tetszése szerint - és ha még egy kicsit kedves is lenne hozzám, akkor igazán jól kijöhetnének egymással. Hm?
Blumová elgondolkozva nézi. Culik előhúzza a széttépett, de most már gondosan összeragasztott levelet
	Nna, ez a kis iromány egyszer még iszonyúan árthat magának. A tulajdonosok nem szeretik a vádaskodókat, a lázongókat. És valószínűleg tudja, hogy hárfásra lényegében senkinek sincs szüksége... De ha egyszer megegyeztünk...
Blumová	(kis ficnikre tépi az írást) ... köszönöm.
Culik	(átöleli, csókolgatja, szorongatja) Maga szép és okos! Tudom, aranyoskám, meglehetősen vén vagyok, de pár évet valahogy kibírsz - aztán úgyis zsupsz a sírocskába. És ki tudja, talán átveszed tőlem a zenekart is...
A hangszórókból rekedtes aláfestőzene árad. Hules szorgos - mert részeg - szervezésében mindenki álarcosan jön be. Miközben Laska a poharat hordja szét, észrevesszük, hogy csak Sonka hiányzik. Eduard előreáll. Culik vidáman figyeli
Hules	Finale Marcia funebre. Da capo a fine.
Eduard	Köszönöm, Hules. Barátaim! Üdvözlöm önöket esküvőm ünnepélyes záróaktusán, a mi kedvelt kis álarcos mulatságunkon! És hadd ürítsem poharam - ugyebár, barátaim - elődöm és apósom egészségére!
Isznak. Eduard Elénhez
	Elén, drágám a mai nap -
Elén	Ne erőlködj senki sem hallgat.
Eduard	Várj, kedvesem -
Elén	Agyő, kedvesem.
Culik szétválasztja őket
Culik	Ah, de istenien illik rád ez a jelmez, kislányom! Hát még rád drágaságom! És milyen vidámak ezek az álarcosok, tisztára mint tavaly! Különben is, mind istenien nézünk ki, nemde Eduard? Ah, igen, drágám (a feleségéhez) - majd elfelejtettem! Szeretném bemutatni neked Blumová kisasszonyt, nagyon tehetséges hárfás.
Culiková	Hm. Nagyon örülök. Szóval maga tehetséges...
Hules	A főnök úr - azaz a főnök úr egészségére!
Culik	Hules, levonok a gázsijából!
Eduard	Barátaim, mulassanak. Na mi lesz!
Culik	Kicsit vidámabban, no. Az álarcos mulatságnak mindig olyan kiforrott jellege volt.
Eduard	Mit szólnának valami társasjátékhoz?
Blumová	(gúnyosan) Például a seggrepacsihoz?
Culik	Én már tudom.
Eduard	Én is. A szentségit, hadd csináljam egyszer már végre én magam!
Culik	Csak tessék, tessék...
Eduard	Cseh rulett. Régi vágyam, hogy mindnyájukkal cseh rulettet játszhassak!
Culiková	Nem ismerem.
Culik	Érdekesen hangzik. Vicces legalább?
Eduard	Nagyon is, apus.
Culik	És hogyan játsszák ezt a cseh rulettet?
Eduard	Először is kikapcsoljuk a világítást. Aztán a sötétben mindenki keresgél, és akibe belebotlik, annak ad egypár pofont.
Sechtl	Miért?
Nebesky	Az mindegy.
Culik	Ki mondta ezt?
Stepánek	A Nebesky!
Culik	Nebesky, maga nem ilyen hülye. Remélem, a nők is játszanak?
Culiková	Soha. Elén, mi leülünk.
Leül a földre
Elén	Én játszom.
Blumová	Én is játszom!!!
Culik	Hules, leoltani!!
Még mielőtt beáll a sötétség, észrevesszük, hogy Elén kezet emel Eduardra, az meg az arcát védi. Aztán a sötétben már csak egy gyufa lángja lobban fel. A sötétből mindössze a pofonok csattanását és az eltaláltak jajgatását halljuk. Kis idő múlva női sikoly szakítja félbe a játékot
Elén	Villanyt! Villanyt!
Culik	Segítség!
Hirtelen erős fény. Látjuk, hogy mindenki kapott egypár pofont, a nők is. De a lényeg az, hogy a hárfatokban Eduard lóg, akit egy virágfüzérrel fojtottak meg. A házmester megfordítja, Nebesky a pulzusát figyeli, Elén ájultan zuhan Sechtl karjaiba, mindenki elkomolyodik, és leveszi az álarcát
	Hogyan történhetett ilyesmi?
Nebesky	Ezt nem értem.
Stepánek	Valami félreértés lehetett.
Sechtl	Biztosan valami hiba történt.
Blumová	Valaki túlzásba vitte, vagy - én nem is tudom - 
Hules	Valószínűleg ő maga gabalyodott ilyen szerencsétlenül bele...
Házmester	(csuklik) A sötétben... minden megeshet.
Culik	Még szerencse, hogy nem velem történt.
Culiková	Ez aztán a szerencse.
Hules a házmesterrel becsukja a tokot, és kiviszi Eduardot. A házmester a cipőjét nézegeti
Házmester	Türelem rózsát terem. És én már föladtam a reményt. Most még a tűz a pincében.
Kivitték a tokot Eduarddal együtt, a színpadon csak Laska marad, aki szintén kapott egypárat a játékban
Laska	Na ja. Egyszer én is azt álmodtam, hogy meghaltam! Leszakadt velem a lift! Majdhogynem szégyelltem magam, ilyen hülyén meghalni... Csakhogy utána hirtelen ott úsztam valahol az űrben, csillagok robbantak föl és nőttek hatalmas, piros óriásokká, aztán meg zsugorodni kezdtek, míg kis fehér törpékké nem apadtak, mondom, ez tart valamerre, ennek valami célja van, aztán meg egy napot látok, no, ez a mi napunk, ez az egész tart valamerre, ennek valami célja van! És a nyájas tenger azúrkék, madarak repülnek hozzám, nem félek tőlük, rám telepszenek, nem félnek tőlem, ez az egész tart valahová, mondom, és aztán egyszerre csak embereket látok -
Bejön Sonka, és odamegy Laskához
Sonka	Gondolod, hogy - hogy újra tudjuk kezdeni? Meg tudsz nekem bocsátani?
Laska	Eltart majd egy ideig, és nehezen fog menni. De megpróbálom.
Sonka	Köszönöm.
Laska	Hová is jutnánk, ha nem bocsátanánk meg?
Sonka és Laska egymást ölelve elmennek. A másik oldalról zajongva bejönnek a zenészek. Sört hoznak, nadrágtartó van rajtuk, előkészítik a hangszereket, magától értetődő természetességgel köztük van a közönségesen kinéző, kifestett Blumová is
Sechtl	Mit játszunk ma?
Blumová	Mint mindig...
Nebesky	Nem kell valakinek gyanta?
Stepánek	Nem kell, de azért veszek. Köszönöm.
Sechtl	Lehet már valamit tudni arról a szerencsétlenségről?
Blumová	Talán szerencsétlenség volt -
Stepánek	De nagy szerencsétlenségről azért nem beszélhetünk.
Sechtl	Én csak -
Stepánek	A legvalószínűbb, hogy ő maga gabalyodott bele.
Sechtl	Aha. Nem is volt tehetséges...
Nebesky	Nem volt igazi zenész, csak visszafogta a zenekart.
Blumová	És a nőkhöz való minősíthetetlen viszonya!
Stepánek	És az a repertoár, iszonyat! Kinek kéne az ilyesmi a sétányon?
Sechtl	Hogyan került egyáltalán a zenekarba?
A színpadon egy fehér ruhás, ismeretlen, egészen fiatal lány bolyong zavartan, a kezében fuvola
Hules	Állj! Mit keres itt?
Svestková	Én vagyok - én új vagyok itt - Svestková - fuvolás - csőrfuvolán játszom...
Blumová	Maga nem az irodából van?
Svestková	Nem, én vagyok az új tag... annyira örülök... olyan szívesen játszanék... én úgy szeretem a zenét...
Hules	Na, akkor üljön le.
Svestková	És mikor kezdhetek? Mikor fogok -
Hules	Mit tudom én? A sétányon vagy a bárban. De most először is üljön közénk.
Svestková	Köszönöm...
Svestková leül. Bejön Culik frakkban, kopogtat a karmesteri pálcával
Culik	Kérem! Mindenki a helyére! Kezdünk! Majestoso! Emelkedetten!
A zenekar valami tipikus sétahangverseny-darabot kezd játszani, minősíthetetlenül, mint mindig. A színpad lassan elsötétül

VÉGE