Marivaux

A lovag, avagy úgy itthagylak benneteket, 
mint Szent Pál az oláhokat

A mű Marivaux Két nő közt című színdarabja nyomán készült.
Az átiratot készítette: Faragó Zsuzsa, Bíró Krisztina, Horváth Zsuzsa, 
Quintus Konrád, Horváth Lajos Ottó, Honti György

SZEREPOSZTÁS

Lovag
Grófnő
Lélio
Arlequin
Trivelin
Lisette
Lucidor

1. jelenet

Trivelin	Na, végre! Már órák óta várlak.
Lisette	És ki mondta, hogy órákkal előbb ide gyere.
Trivelin	Munkám?
Lisette	Lesz.
Trivelin	Jó, de mikor?
Lisette	Nagyon figyelj, nincs sok időnk! Mindjárt feljönnek a partról.
Trivelin	Beszéltél vele?
Lisette	Ha feljön, beszélek vele.
Trivelin	Tegnap is ezt mondtad.
Lisette	De türelmetlen vagy! Inkább segíts kipakolni!
Trivelin	Ha nem beszélsz vele ma, holnap már nem jövök!
Lisette	Jaj, istenem, hát egy nőnél mindig meg kell találni az alkalmas pillanatot.
Trivelin	Milyen nőnél?
Lisette	Hogy-hogy milyen nőnél?
Trivelin	Tegnap azt mondtad, hogy férfi.
Lisette	Hát, az!
Trivelin	Most akkor férfi vagy nő?
Lisette	Bújj el!

2. jelenet

Arlequin	Kihoztad? Leraktad? Felállítottad?
Lisette	Kihoztam, leraktam, felállítottam, te meg dugd be!

3. jelenet

Lélio	Ügyes!
Lovag	Lélio kérlek, hagyjuk abba!
Grófnő	Uraim! Engedelmükkel, én most visszavonulnék!
Lélio	Grófnő!
Lovag	Grófnő!
Lélio	Na, még ezt az egyet!
Lovag	Elegem van.
Lélio	A folyóban te is felfrissültél volna. De te nem voltál hajlandó levetkőzni.
Lovag	Még nem ismerhetted meg a szokásaimat.
Lélio	Mindent tudok rólad.
Lovag	Mindent? És azt is tudod, hogy vannak bizonyos városi szokások, melyek szerint az ember csak a fürdőszobában vagy egy szép hölgy előtt vetkőzik le.
Lélio	Városi szokások....!
Lovag	Persze ha olyan férfi volnék, mint te, én is kihasználnék minden alkalmat a vetkőzésre.
Lélio	Nana, láttam én tegnap este a bálon, hogy néztek rád a nők.
Lovag	De a grófnő mégis téged hívott meg a birtokára, én csak a barátságunknak köszönhetem, hogy itt vagyok.
Lélio	Éppen erről akarok veled beszélni.
Lovag	A grófnőről?
Lélio	Nem. A barátságunkról.
Lovag	Mondd.
Lélio	Vannak bizonyos vidéki szokások, melyek szerint az ember a legfontosabb dolgokról csak felöltözve beszél. Várj meg itt, mindjárt jövök!

4. jelenet

Lovag	Máris indulj a városba, vidd a kocsit, mondd meg a bátyámnak, hogy köszönöm.
Lisette	Mit?
Lovag	Hogy szellemes, szeretetre méltó, gyönyörű és imádom...
Lisette	A bátyját?
Lovag	És köszönöm, hogy tegnap este óta szédülök, remekül szédülök, és nem térek magamhoz és köszönöm a levelezést, köszönöm a férfiruhát, a bált, köszönöm, hogy megtalálta a férfit, aki nekem való, mert szellemes, szeretetreméltó, gyönyörű és imádom....
Lisette	A bátyját?
Lovag	Lisette, te egyáltalán nem érted, hogy miről beszélek?
Lisette	Jaj, Florance kisasszony, dehogynem értem! Szóval, mondjam meg a bátyjának: köszöni, hogy levelezett Lélio úrral, hogy a legutolsó levélben feleségül ígérte magát neki, köszöni a férfiruhát, amiben elmehetett a bálba, köszöni a bált, ahol, mint férfi, megismerkedett Lélio úrral.
Lovag	Mire vársz?
Lisette	A kocsikulcsra.
Lovag	Most mire vársz?
Lisette	Uram! Maga most annyira nő, hogy nem hagyhatom férfi nélkül. Találtam valakit, aki majd megvédi magát.
Lovag	Megvéd? Elárultál?
Lisette	Óh, nyugodt lehet kisasszony... uram.
Lovag	Akkor küldd ide azt az embert! Várj, valamit elfelejtettem.
Lisette	Igen, tudom, mondjam meg a bátyjának, hogy köszöni, hogy gyönyörű, köszöni, hogy tegnap óta szédül, hogy remekül szédül, és köszöni, hogy nincs magánál.
Lovag	Nem! Azt, mondd meg neki, hogy azonnal jöjjön ide, mert amint ő ideért, én máris leleplezem magam, és megtarthatjuk az esküvőt Lélioval.

5. jelenet

Trivelin	A lehető...
Lovag	Lépj közelebb.
Trivelin	A lehető...
Lovag	Hogy hívnak?
Trivelin	Ahogy parancsolja, uram. Lehetek Jean, Pierre, Roger, vagy Armand, tökéletesen mindegy, mert mindenképpen az a név lesz a legszebb, amely néven önt szolgálhatom.
Lovag	Mi az igazi neved?
Trivelin	Nem szívesen árulom el, mert családomban én vagyok az első, akit a mostoha sors arra kényszerít, hogy rangján alul vállaljon szolgálatot. De önhöz uram, boldogságomban szerződöm, repesve, ha szabad magam ekként kifejeznem. Trivelin.
Lovag	Trivelin.
Trivelin	Ez a név a lehető legtisztességesebben szállott rám atyámról, s meg kell jegyeznem, hogy valamennyi Trivelin között, ki e földön élt a legboldogabb az ön alázatos szolgája.
Lovag	Hagyjuk a bókokat. A gazda nem vár egyebet inasától, mint hogy jól végezze a dolgát.
Trivelin	Inas? Micsoda durva kifejezés. Kellemetlen hangzása sérti fülemet. Oh, jaj, hát mikor tisztítjuk meg nyelvünket e gyűlöletes szótól.
Lovag	Úgy látszik, különlegesen érzékeny vagy.
Trivelin	Könyörgök, állapodjunk meg valami más, szelídebb kifejezésben.
Lovag	Na jó, elég! Nem fogadlak föl.
Trivelin	Ezt nem mondhatja komolyan.
Lovag	Távozz!
Trivelin	Nem, ön megsértett, s nem mozdulok innét.
Lovag	Ismétlem, távozz!
Trivelin	Hol várjak önre?
Lovag	Sehol. Tűnj el. Mi az? Te követsz?
Trivelin	Csak a jellememnek engedek. Vagy nem mondtam önnek, hogy makacs vagyok?
Lovag	Szemtelen.
Trivelin	Kegyetlen.
Lovag	Hogyhogy kegyetlen?
Trivelin	Igen, kegyetlent mondtam. Érzelmes szemrehányás, de ha tovább is így folytatja, eljutok az epedő sóhajokhoz, hisz oly hideg hozzám… A szeme veszedelmesebb fegyver. Bizony szép maszk, mindent tudok. Miért bújt ebbe a maskarába?
Lovag	Nem rossz szándékból.
Trivelin	El is hiszem, mert ha rosszban törné a fejét, nem titkolná, hogy nő.
Lovag	Szobalány vagyok és úrnőm megbízásából öltöttem fiúruhát. Ki kell fürkésznem egy bizonyos Lélio úr szíve hajlandóságát.
Trivelin	Lélio...
Lovag	Pszt!
Trivelin	Pszt! Apropó! És te, hogy állsz szerelem dolgában?
Lovag	Sehogy.
Trivelin	Te nálam is hasonló a helyzet. Tehát ez azt jelenti, hogy itt is van egy szabad szív, ott is van egy szabad szív. Összesen kettő szabad szív.
Lovag	Jól tudsz számolni.
Trivelin	Ha e két szabad szívet összeadjuk, a végösszeg barátság, úgy van?
Lovag	Úgy.
Trivelin	Tovább megyek, ugyan ilyen logikusan, mert mindenben fő a logika, minthogy barátok vagyunk, s a barátoknak meg kell osztaniuk egymás közt mindent, tehát én hallgatást fogadok, nem árulom el titkodat, te pedig a hallgatásom fejében, fizetsz hat aranyat, előlegnek.
Lovag	Tessék, itt a hat arany.
Trivelin	Ez az összeg, persze nem számít lakáji javadalmazásomba, mert ennek ellenértékét tőled természetben, azaz szerelmi szolgáltatásokban óhajtom felvenni.
Lovag	Tessék itt van három arany a lakáji szolgálatokért.
Trivelin	Nem kerülne megerőltetésembe a három aranyat visszautasítani, de add csak ide, mert a kezed olyan gyönyörű, ahogy a pénzt nyújtja, hogy megszűnik minden ellenállásom.

6. jelenet

Lovag	Trivelin, menj!
Trivelin	Te pedig, szépségem, ne feledkezz meg róla, hogy mások előtt parancsolhatsz nekem, kettesben viszont kedves leszel hozzám. Különben...
Lovag	Trivelin, vidd be ezt a magnót.
Trivelin	A lehető...
Lovag	Tempó!
Lélio	Szóval a barátom vagy?
Lovag	Igen.
Lélio	Tényleg akarsz rajtam segíteni?
Lovag	Akarok.
Lélio	Akarsz életed végéig gazdag lenni?
Lovag	Akarok.
Lélio	Akarsz életed végéig boldog lenni?
Lovag	Akarok.
Lélio	Akarsz életed végéig a közelemben élni?
Lovag	Hát persze, hogy akarok!
Lélio	Beleszerettem a grófnőbe, beleszerettem, mert szeretnivaló nő, meg aztán semmi más programom nem volt. És elhatároztam, hogy feleségül veszem, mert gazdag nő.
Lovag	Te szerelmes vagy a grófnőbe?

7. jelenet

Grófnő	A magnót? Csak tegye le oda! Lélio segítene?
Lélio	Ide süt a napocska. Éppen megakartam küzdeni a lovag úrral.
Grófnő	Jó.
Lélio	Nekem drukkoljon.
Grófnő	Úgy lesz.
Lovag	Te szerelmes vagy a grófnőbe?
Lélio	Már nem. Szerettem, de aztán célszerűbbnek találtam, ha nem szeretem többé.
Lovag	Célszerűbbnek?
Lélio	Igen. Eljegyeztük egymást. A grófnő hozománya évi hatezer arany. Az eljegyzésünk után, egy bizonyos Lucidor nevű barátom levélben felajánlotta a húga kezét. Hogy a lány szép vagy csúf nem tudom, soha se láttam. Csak annyit tudok, hogy Florancenak hívják és évi tizenkétezer arany a hozománya. Mit gondolsz mit csináltam? Leültem és kiszámítottam, hogy tizenkettő több, mint hat. Abban a pillanatban, hogy a végeredményt aláhúztam - a hatezres szerelem meghalt. A számtan az számtan.
Lovag	A szerelem meg szerelem.
Lélio	Jaj, édes öregem! Én a szívemnek úgy parancsolok, mint a kutyámnak. Egyébként, aki számolni tud, mindjárt látja, hogy nekem van igazam. Miért nem szólsz egy árva szót sem? Miért nézel olyan kukán?
Lovag	Hát te ilyen országos nagy kujon vagy, hivatásos liliomtipró, szoknyaszaggató és erénylékelő? Mi a titkod, mivel szédíted meg a nőket?
Lélio	Fogadjunk, hogy te is nagy kujon vagy és rengeteg nőt kergettél már kétségbeesésbe.
Lovag	Tévedsz. Engem a balvégzet csupa erkölcsös nővel hozott össze.
Lélio	Erkölcsös nők? Érdekes! Hát olyanok is vannak?
Grófnő	Jó formában van Lélio!
Lélio	Remélem nekem drukkol! Milyen nőkről beszéltél?
Lovag	Erkölcsös.
Lélio	Hallottam már róluk, de hogy őszinte legyek, soha ilyennel nem találkoztam. Mert ha a nő erkölcsös is volt, mikor megismerkedtünk - mire ismeretségünk véget ért, az erkölcsének is vége lett. De talán már ki is találtad, mire akarlak megkérni?
Lovag	Lehet, hogy csalódást okozok neked, de nem találtam ki.
Lélio	Ah, semmiség az egész, mindössze annyit kell elérned, hogy a grófnő beléd szeressen. És ha ez megtörtént, vedd el feleségül.
Lovag	Aha, szóval erről akartál velem beszélni. Értem, de miért pont én?
Grófnő	Felállítsam?
Lélio	Igen. Mert amikor eljegyeztük egymást a grófnővel, abban állapodtunk meg, hogy aki az eljegyzést felbontja tízezer arany bánatpénzt fizet a másiknak. Ezt szerződésbe is foglaltuk. De ha elérjük, hogy hozzád menjen, te is jól jársz, én is jól járok, aztán a nők a sivatagba és miénk a világ.
Grófnő	Megy a golyó.
Lovag	Értem. Szóval te arra számítasz, hogy ha a grófnő belémszeret, akkor ő lesz kénytelen a jegyességet felbontani, s ő fizeti a tízezer aranyat.
Lélio	Okos fiú vagy!
Lovag	És gondolod, hogy képes volnék a grófnőt meghódítani?
Grófnő	Lovag úr, szép volt, Lélio össze kell szednie magát.
Lélio	Kedveli a társaságodat, dicsér, hogy szellemes vagy. Csak tovább kell haladni a megkezdett úton.
Lovag	Nem nagy kedvet érzek ehhez a házassághoz.
Lélio	Miért?
Lovag	Ezer okból.....Például....
Lélio	Például?
Lovag	Például képtelen volnék szerelemmel szeretni őt.
Grófnő	Most én jövök.
Lovag	Jó, akkor majd én állítok.
Lélio	Miért kellene, szerelemmel szeretned? Egyáltalán mi szükség van arra, hogy a férj szeresse a feleségét? Mit gondolsz, azt a városi lányt akit elveszek, talán szeretni fogom? Legfeljebb két hétig. Utána elküldöm őnagyságát, van egy félreeső földbirtokom, a világ leggyönyörűbb sivatagja, ott aztán kedvére dühönghet és átkozódhat, ha akar. Egyedül lesz ugyan, de ő lesz a sivatag királynője.
Lovag	Pazar fickó vagy, Lélio!
Grófnő	Lélio! Mennyi?
Lélio	Hat.
Grófnő	Tizenkettő - hat?
Lélio	Most odamegyek a grófnőhöz, elhitetem vele, hogy távozni akarsz. Én ismerem a nőket, mint a tenyeremet, tetszel neki, könyörögni fog, hogy maradj. Aztán én is udvarolok neki, szerelmet színlelek, hogy fenn tartsam a látszatot. Grófnő, a lovagot önre bízom; távozni akar. Azt hiszem fél, hogy beleszeret önbe, ami igen természetes, de engem nem nyugtalanít, hiszen ismerem önt, dehát ő barátom s szeretném, ha barátságunk nem érne időnek előtte véget. Barátomnak szembe kell néznie a veszéllyel, ha itt marad állandóan látnia kell önt, könyörgök térítse észhez.

8. jelenet

Grófnő	Árulja el az igazi okot, miért olyan sürgős visszatérnie a városba, akkor talán nem marasztalom.
Lovag	Az igazi okot kérdi grófnő? Lélio megmondta.
Grófnő	Oh, lovag nem tudott más ürügyet találni, ha már el akar hagyni bennünket?
Lovag	Jobb lenne, ha hazudnék?
Grófnő	Valóban úgy gondolja lovag, hogy szíve nincs biztonságban mellettem?
Lovag	Olyan mindegy már, hogy mit gondolok úrnőm.
Grófnő	Sajnálom önt, nem is sejtettem, hogy ennyire veszedelmes vagyok.
Lovag	De még mennyire az úrnőm. Semmi olyat nem állítok, amire ne figyelmeztetné önt a tükre, valahányszor belepillant.
Grófnő	Sajnos lovag, tükröm egyáltalán nem hízeleg.
Lovag	Végtelenül lekötelezne grófnő, ha megtanítana rá, hogy olyannak lássam önt, mint amilyennek ön látja saját magát. Mert ha szemeimre bízom magam úrnőm....
Grófnő	Amilyennek én látom magam? Nagyon ért a nők nyelvén.
Lovag	A nők nyelvén? Többről van szó grófnő...
Grófnő	Unatkozik velünk, szíve a városba szólítja miért nem vallja meg őszintén?
Lovag	Nem. A szívem, nem a városba szólít. Ami pedig az unalmat illeti grófnő, könyörgök, untasson, ne kíméljen, árasszon el unalommal, nagy jót tenne velem.

9. jelenet

Trivelin	Az ebéd tálalva van. Asszonyom, uram. Ha például azt mondanám Lélio úrnak, hogy a grófnő szíve a lovagért dobog? Azt hiszem az ötlet jó. Egy kis pénz már ütötte a markomat, Lélio úr is fizetni fog, még szeretőm is lesz, ha egy alkalmas pillanatban elkapom az álruhás hajadon derekát.

10. jelenet

Arlequin	Te vagy a lovag új szolgája? Az az érzésem, nem veted meg a jó életet.
Trivelin	Jó szemed van. Mi van a hátad mögött?
Arlequin	Mi? Mi a  te hátad mögött?
Trivelin	Ez itt magába foglalja minden vagyonomat.
Arlequin	Túl sok helyet foglal el a vagyonod, szívesen segítek megszabadulni tőle. És honnan kerülsz ide?
Trivelin	Szolgáltam. Az előző gazdám holt nyelvek tanulmányozásával töltötte minden idejét. Ezekben a dolgokban szakértő vagyok. Érted?
Arlequin	Mindent értek, csak azt nem, hogy mi az a holt nyelv.
Trivelin	Azt tudod milyen a holt ember?
Arlequin	Holt ember az, amelyik nem mozog és... nem beszél.
Trivelin	Hát ez az, legfőbb a logika. A holt nyelv olyan nyelv, amit holt emberek beszélnének, ha tudnának beszélni. Mivel azonban a holt emberek nem tudnak beszélni, a holt nyelveket élő emberek beszélik, viszont hiába beszélik, mert ha élő emberhez holt nyelven beszélsz, kiadhatod a lelked, akkor se ért belőle egy büdös szót se. Kipróbáljuk?
Arlequin	Próbáljuk ki!
Trivelin	Hegyezd a füled, nagyon hegyezd. Zrikumi gambó zencsecse, zrikumi gambó zancsacsa?
Arlequin	Nem.
Trivelin	Ha nem, hát nem. Pedig csak azt kérdeztem, hogy kérsz-e a vörös borból, és szereted-e a pörköltet.
Arlequin	Hajajajajj, de még mennyire szeretem.
Trivelin	Ezt holt nyelven így mondják: Hajajajajjj, podmanicki helyrekukuku!
Arlequin	Nem helyretyutyutyu?
Trivelin	Ki a szakértő, én vagy te?
Arlequin	Persze, hogy te.
Trivelin	Soha olyan jó dolgom nem lesz, mint ott volt. Nem sajnálta tőlem sem az ételt, sem az italt.
Arlequin	Akkor miért hagytad ott?
Trivelin	Nem én hagytam ott, ő dobott ki engem.
Arlequin	Miért?
Trivelin	Olyan nagy tudós lett a holt nyelvben, hogy elfelejtette az élő nyelvet. Mindent holt nyelven mondott, én meg mentem vele a kocsmába, a fűszereshez, mindenhova, én fordítottam, amit mondott. Így aztán soha nem lett baj.
Arlequin	Ha nem volt baj, miért dobott ki?
Trivelin	Mert a feleségéhez is holt nyelven beszélt. Egy este így szólt hozzá: Prokomidu dunduridunki!
Arlequin	Ne beszélj!
Trivelin	Ami azt jelenti, hogy éjjel gyere az ágyamba. Én lefordítottam az asszonynak, s mit tesz isten? - az asszony az én ágyamba jött. Olyan dunduridunkit csaptunk cimborám, hogy a gazdám meghallotta, bejött és azon nyomban kidobott. Persze holt nyelven.
Arlequin	Aztán, hogy éltél?
Trivelin	Óh, mindent megpróbáltam, s fűnek-fának tartozom. Van, aki nem is tud róla, azoktól így kölcsönöztem, van, aki tud róla, tudni is fogja holtáig. Aludtam már mindenütt, az anyaföldön, kocsmában, fogadóban, sőt a saját lakásomban is, no meg börtönben, mert a rendőrség szíve gyakran megesett rajtam.
Arlequin	Nagy franc vagy, cimbora!
Trivelin	Ezek után nem maradt más hátra, mint újra szolgálatba állnom.
Arlequin	Drága cimborám, felemésztettük a vagyonodat.
Trivelin	Gyerünk a kocsmába, a borral öntözött barátság gyorsabban nő.
Arlequin	Menjünk, a recept pompás, azonnal lássunk hozzá az öntözéshez.

11. jelenet

Grófnő	Lélio, nem értem önt, a lovag barátja önnek, meghívatja vendégségbe, most meg arra akar rávenni, hogy barátságtalanul viselkedjem vele. Micsoda dolog ez? Hiszen ön mondta, hogy a lovag szeretetre méltó, mulatságos és én meggyőződtem róla, hogy valóban így van.
Lélio	Tehát a lovaggal óhajtja tölteni az idejét? 
Grófnő	Közlöm önnel kedves Lélio, hogy vannak pillanatok, amikor az ön jelenléte egyáltalán nem kívánatos.
Lélio	Vagyis ön elviselhetetlennek tart?
Grófnő	Ne kényszerítsen válaszra, a kifejezéseim esetleg nem nyernék meg a tetszését. Ez az érzésem.
Lélio	Az én érzésem viszont az, hogy ön most fékezni akarja magát, s csak ezért nem mondja a szemembe, hogy gyűlöl.
Grófnő	Ha ez így folytatódik, akkor ezt is elérheti.
Lélio	Ön valamikor abban a kegyben részesített, hogy kedvességgel viszonozta gyöngédségemet, még szerződést is kötöttünk.
Grófnő	Oh, tehát a szerződés fáj önnek? Bontsa föl!
Lélio	Bontsam föl? Inkább a halált választanám, hiszen a szerződés biztosítja az ön kezét nekem.
Grófnő	Mit ér a kezem a szívem nélkül? 
Lélio	Remélem, hogy mindkettő az enyém lesz.
Grófnő	Reméli? Akkor miért követ el mindent, hogy elveszítse tetszésemet?
Lélio	Mit követtem el?
Grófnő	Mindenek előtt ön féltékeny.
Lélio	Ha az ember szerelmes....
Grófnő	Oh! Micsoda hév!
Lélio	Régebben azért tett szemrehányást, mert nem voltam eléggé féltékeny, most féltékeny vagyok, most az a baj.
Grófnő	Tehát szeszélyesnek tart.
Lélio	De hiszen én nem neveztem szeszélyesnek, mindössze annyit bátorkodtam megjegyezni, hogy régebben féltékenységet kívánt tőlem, most viszont, hogy féltékenykedem, ezt hibának tartja.
Grófnő	Ahá, szóval nem csak szeszélyesnek tart, hanem következetlennek is. Ezzel azt akarja mondani, hogy nevetséges vagyok!
Lélio	Nem tudom elképzelni, asszonyom, hogy kihez beszél, mert hogy nem hozzám az biztos.
Grófnő	Csak most ismerem meg önt, Lélio úr, csak most, ön megtévesztett. Nem ezt a förtelmes féltékenységet kértem én öntől, hanem valami egészen mást, édes nyugtalanságot, mely az érzelmekkel teli, félénk szívben dobog, alapja a szerénység, hogy nem vagyunk méltók ahhoz, akit szeretünk. A maga szerelme lázongó és türelmetlen. A maga szerelemébe belebetegszik az ember.
Lélio	Én már a szívembe zártam önt, a lovag szíve csak most fogott tüzet a szerelmünk érdekében, legyen egy kissé hidegebb hozzá, finoman és tapintatosan vegye rá, hogy távozzék.
Grófnő	Akármilyen finoman és tapintatosan csinálunk is valamit, ha udvariatlanság, megmarad udvariatlanságnak, mint ahogy az is udvariatlanság, amit ön akar tőlem, elhiheti nekem, hiszen finoman és tapintatosan adom tudtára. Minden jót szerelmem.

12. jelenet

Lélio	Grófnő, grófnő, grófnő.
Trivelin	Uram, bocsássa meg merészségemet, a ruha, amit viselek, ellenem szól, de nem a ruha számít, mert idebenn nemes szív dobog, oly szív, mely mindenkor a nemesurak felé hajlott.
Lélio	Ha jól értem, pénzt akarsz.
Trivelin	Eltalálta uram, a nagy lelkekben az a szép, hogy megérzik kinek, mire van szüksége, s ilyen módon a szükséget szenvedők megtakaríthatják a megalázó magyarázkodást. Van egy titkom az ön számára.
Lélio	A pénzt megkapod, ha valóban értékes az a titok.
Trivelin	A grófnő többé nem szereti önt, a lovag elhódította a szívét, mert szereti a grófnőt, és a grófnő szereti a lovagot.
Lélio	Mit láttál, hogy olyan biztos vagy a dolgodban?
Trivelin	Az én megfigyeléseimben megbízhat uram, mert én olyan vagyok, csak a szeme közé nézek egy nőszemélynek, máris megmondom, hogy mi rejtőzik a lelkében, mire készül az érzéseiben. Mert, ami egy nőszemélynek a szívében történik, az mindjárt megjelenik az ábrázatán s én, aki buzgón tanulmányoztam ezt az írást, úgy olvasom, mint a tulajdon kézírásomat.
Lélio	És?
Trivelin	Mily mókás ön - mondta a grófnő a lovagnak s úgy mosolygott, mintha nem mosolyogna, pedig nagyon is mosolygott. Senki más a világon nem vette volna észre, hogy mosolyog, s hogy a mosolya írás, és mit jelentett ez az írás? Hát azt, hogy milyen jól elmulattat ön engem, lovag. Azt, hogy ön szeretetreméltó, lovag. Meg azt, hogy nem látja lovag, hogy tetszik nekem. A lovag adott néha egy-egy csókot a grófnőnek, aki úgy tett, mintha haragudna,  de nem kerülte el a csókokat. Hagyjon békén, mondta, könyörgök engedjen, nem akarom...Nem engedem...De hiába minden, a kéz már kézben van, csók, simogatás...
Lélio	Egy pillanat!
Trivelin	Akkor egy legyintés, kis szelíd ütés, ami azt jelenti, hogy el ne engedd a kezem. Nem is engedte el, inkább lefogta, újabb csókok a kézre, újabb simogatás, ... Jön a balkéz, hogy megsegítse a  jobbat... Az is foglyul esik... Lovag, mit csinál ön, nem értem, hagyja már abba! Oh, ön könnyen beszél, asszonyom. Mire a grófnőt elfogja a zavar, a lovag nézi, a grófnő belepirul, a lovag szintén, egy darabig pirulnak, majd megsülnek a saját lassú tüzükön, aztán a lovag térdre veti magát a grófnő előtt, a grófnő szégyenletében sóhajtozik, a lovag visszasóhajt, szégyentelenül... Aztán csend. De mekkora csend! S a csendben a szerelmes pillantások, amint ide-oda szállnak, mint a madarak. Aztán a grófnő megszólal: Mit jelent ez, uram? Hiszen tudja asszonyom. Álljon fel uram. Megbocsát asszonyom? Nem tudom megbocsáthatok-e... Hát mit szól hozzá?
Lélio	Azt, hogy a felfedezésed kezd formát ölteni.
Trivelin	Kezd? Milyen formát óhajt ön uram, hogy kinyíljon a szeme? A szerelem, ha már megszületett, nem a padon gyakorlatozik, hanem másutt, ha szabad magam ekként kifejeznem.
Lélio	Igazad van.
Trivelin	No és mit szól uram a grófnőhöz? Elismeri uram, hogy nagy szolgálatot tettem önnek?
Lélio	Mondd csak, ha elmondanám a lovagnak, amit elmondtál nekem, mit kapnál tőle?
Trivelin	Nem akar fizetni?
Lélio	Akarok, de válaszolj.
Trivelin	El akarja árulni a jótevőjét?
Lélio	Nem árullak el. Válaszolj, mit kapnál?
Trivelin	Biztos kirúgna.
Lélio	No, hát egy szót sem szólok. Ez a fizetséged.

13. jelenet

Trivelin	Sokféle fizetséget kaptam már, de ilyet még nem. Egy büdös szót nem értek az egészből. Hát milyen szerelmes ez?

14. jelenet

Arlequin	Beszélni akarok veled.
Trivelin	Miről?
Arlequin	Az előbb a kocsmában egy marék aranyat szedtél elő a zsebedből. Taníts meg a titokra, hogyan szerez az ember aranyat?
Trivelin	Megtanítanálak, de a szerzés titkát nem ismerem, csak az elköltését.
Arlequin	De mégis, honnan szerezted azokat az aranyakat?
Trivelin	Egy nőtől kaptam.
Arlequin	Fiatal?
Trivelin	Ez az ügy csak rám tartozik!
Arlequin	És csinos?
Trivelin	Csinos.
Arlequin	És miért ad neked aranyakat?
Trivelin	Mert szeret.
Arlequin	Szeret?
Trivelin	Hát, miért ne szeretne? Olyan mint egy hamvas angyal, aki most bújt ki a mennyországból. Egyszóval méltó hozzám.
Arlequin	Ajaajajajajajj. Mennyország, hamvas angyal, aki most bújt ki.
Trivelin	No, hát ennek a bújós angyalnak a hófehér kis kacsójából kaptam az aranyakat. Hallottad volna, hogy beszélt hozzám, majd lesült a képemről a bőr annyira magasztalt, hogy milyen szép vagyok, milyen finom modorú, milyen előkelő, milyen okos..... S ahogy kérdezte: szeret? Számíthatok a szívére?
Arlequin	Számíthat!
Trivelin	Kihez beszélsz?
Arlequin	Őhozzá. Épp most kérdezte, hogy számíthat-e szívemre?
Trivelin	És mialatt beszélt, hogy a szerelmét bizonyítsa, időnként a zsebébe nyúlt elővett egy aranyat, megcsillogtatta előttem, fogadja el uram, csak mintaképpen adom, hogy tudja mi van abban a pénzesládában, melyet a szívemmel együtt önnek szánok. Akkor kinyitottam a kezem, mert úgy neveltek, hogy ajándékot nem illik visszautasítani.
Arlequin	Térden állva kérlek, térden állva könyörgök, alázatosan könyörgök, hogy láthassam, legalább isteni arcát láthassam ennek a fölülmúlhatatlan lánynak, aki a szerelméhez aranyakat ad, hátha nekem is ad néhány mintát.
Trivelin	Most nem lehet,  jön a gazdám. Tűnj el!!

15. jelenet

Trivelin	Na, szépségem, hadd hallom, hogy mennek az ügyeink?
Lovag	Szemét!
Trivelin	Mindenki ezt mondja rólam, de mindenki téved.
Lovag	Utolsó, aljas szemét!
Trivelin	Nekem az a tragédiám, hogy az erényeimet soha senki nem veszi észre.
Lovag	Vigyázz Trivelin, vigyázz, mert üzenek a kisasszonyomnak.
Trivelin	Na, ezt a fenyegetőzést hagyd abba. Érzem, hogy a titoktartás lankad bennem, nem ártana feltámasztani.
Lovag	Hát, nem adtam neked elég pénzt?
Trivelin	És én talán, nem fogadtam kedvesen, azt az elég pénzt?
Arlequin	Nem bírom tovább, nem bírom tovább! Megvagy! Szerelmem! Adj mintát, adj mintát.
Lovag	Mit akar?
Trivelin	Pénzt akar.
Lovag	Megkapod, de csak akkor ha nem árulod el senkinek, hogy nő vagyok.
Arlequin	A szentségét, olyan titoktartó leszek, mint egy gödör. De később megajándékozol a szerelmeddel is?
Lovag	Meg. Bízhatsz bennem. Majd Trivelin odaadja neked a pénzt!
Trivelin	Gyere csak! Mától kezdve alapítványi támogatásban részesítelek, vagyis minden nap fizetek neked egy üveg burgundit.
Arlequin	Az első havi alapítványt fizesd ki készpénzben.
Trivelin	Az szabálytalan. Az alapítványi fogyasztásnál az alapító jelenléte kötelező. Gyerünk!
Arlequin	A hamvas angyal!
Trivelin	Gyere már!
Arlequin	A bújós angyal!
Trivelin	Burgundi!
Arlequin	Micsoda gyönyörűség!
Trivelin	Spriccer!

16. jelenet

Lovag	Igen, igen, igen....Szeretném tudni, miért csinálom mindezt végig. Igazán csoda. És akár mi is történt, még mindig nem mentem el innen, nem megyek el most sem, egyre itt vagyok.

17. jelenet

Grófnő	Azért jöttem, hogy kedvem ellenére megkérjem valamire. A kérés rosszul esik nekem, rosszul fog esni önnek.
Lovag	Értem, ne fárassza magát - éjjel már a városban alszom.
Grófnő	Könyörgök, ne énrám nehezteljen.
Lovag	Isten vele, asszonyom. Isten vele, a szívem csupa gyötrelem.
Grófnő	Lélio követeli ezt tőlem.
Lovag	Hagyjuk Léliot.
Lélio	Pompás lovag úr, pompás, hagyjuk Léliot, mondja ön, hiszen gyűlöl.
Lovag	Igaza van. Megyek csomagolni.
Grófnő	Lovag úr, lovag úr!!

18. jelenet

Lélio	Igen, igen, igen!!!
Arlequin	Vége, vége, vége.
Lélio	Minek van vége?
Arlequin	Sosem leszek már jókedvű.
Lélio	Miért nem?
Arlequin	Mert nincs kedvem kacagni.
Lélio	Miért nincs kedved kacagni?
Arlequin	A szomorúság miatt.
Lélio	Miért vagy szomorú?
Arlequin	Mert nagy bánat ért.
Lélio	Nem kacag, mert szomorú, azért szomorú, mert bánatos! Beszélj értelmesen, mert a végén megverlek. Bántott valaki?
Arlequin	A szegény embertől elveszik az aranyát, a szegény ember belehal, ez most már biztos.
Lélio	Neked aranyad volt?
Arlequin	Volt, ez a bajom, hogy csak volt.
Lélio	És kitől kaptad azt az aranyat?
Arlequin	A lovag úr tisztelt meg a mintával.
Lélio	A lovagtól kaptad?
Arlequin	Nem nekem adta, de én kaptam, de Trivelinnek adta, és Trivelin nem adta nekem, amit én kaptam.
Lélio	Hány aranyat kaptál?
Arlequin	Úgy 40-50 lehetett volna.
Lélio	50 arany? Ne beszélj! Tettél valami szívességet a lovagnak?
Arlequin	Nem, csak elfogott a féltékenység, hogy a bájos lovag elvarázsolta Trivelin szívét, és a zsebét aranyakkal tömködi.
Lélio	Trivelin szíve és a bájos lovag? Úgy beszélsz a lovagról, mintha nő lenne.
Arlequin	Menjen csak el hozzá, szóljon hozzá így: A titkot megőrzöm. Mindjárt ott lesz a minta.
Lélio	Arlequin. Egy árva szót sem értek.
Arlequin	Mit nem ért? Nincs hozzá fogható teremtmény ezen a világon, csakhogy a maskara miatt nem lehet jól látni.
Lélio	Maskara?! De hát akkor tulajdonképpen ki a lovag?
Arlequin	No de uram, hát éppen ez az a titok, amit meg kell őrizni, hogy az ember aranyakat kapjon.
Lélio	Aha! Indulj a dolgodra, a pénzedet igyekszem visszaszerezni.

19. jelenet

Lélio	Régóta ismered a lovagot?
Trivelin	Nem.
Lélio	Elhallgatod előlem az igazságot. Úgyis tudom, hogy szereted a lovagot.
Trivelin	Az az általános szabály uram, hogy szeressük felebarátunkat, önt is erre tanították, ha nem csalódom.
Lélio	Trivelin, te tudod, hogy a lovag milyen nemű?
Trivelin	Van ugyebár az erősebbik nem és van a gyengébb nem, a gyakorlat pedig azt mutatja, hogy mindig az erősebbik nem a gyengébb, vagyis a gyengébb nem az erősebb, tehát sohasem tudhatjuk, hogy ki az erős, ki a gyenge, vagyis titok, hogy ki melyik nemhez tartozik. És mivel mindenben fő a logika, következésképpen az is titok, hogy a lovag erős gyengeneműnek vagy gyenge erősneműnek tekintendő-e.
Lélio	Ne ingerelj, Trivelin. Vagy beszélsz, vagy megöllek.
Trivelin	Jelölje meg a témát, uram, s én a legnagyobb örömmel beszélek önnek, akár órák hosszat, ha szabad magam ekként kifejeznem.

20. jelenet

Grófnő	Lovag úr, lovag úr!
Lovag	Történt valami?
Lélio	Komoly terv foglalkoztat.
Lovag	Nem értem.
Lélio	Majd megérted, ha egymással szemben állunk.
Grófnő	Mi baja?
Lovag	Verekedni akarsz? Velem?
Lélio	Megmásíthatatlan szándékom.
Grófnő	Az ön féltékenysége egy beteg lélek szörnyűsége.
Lovag	Verekedni akarsz? Igen?
Lélio	Igen, és vedd tudomásul, ha nem engedelmeskedsz kihívásomnak. Gyáva vagy, gyáva, mint egy nő!
Lovag	Úgy gondolod?
Lélio	Belőled a bátorságnak, még az árnyéka is hiányzik. Fakanál való a kezedbe.
Lovag	Lehet, de egy fakanállal is legyőznélek.
Lélio	Persze a konyhában.
Lovag	Bárhol, barátom... Nem verekszel? Gyáva, még egy nőnél is gyávább.
Lélio	Hagyd már abba! Csak próbára akartalak tenni. 
Lovag	Szavakkal többé nem elégíthetsz ki, vérre szomjazom!
Lélio	Azt hittem, hogy nő vagy.
Lovag	Normális vagy! Nézzél már rám.
Lélio	Hogy juthatott eszedbe ilyen csinos pofával bámulni a világba? Nincs az a hiú nő, aki ne fogadná el az arcodat. Nem csak szép vagy, hanem bátor is. Öleljük meg egymást.
Lovag	Én olyan ember vagyok uram, hogy ha egyszer belefogtam valamibe, nem egykönnyen fordulok vissza.
Lélio	Ez egyébként női tulajdonság.
Lovag	Na jó, nem verekszem, de elégtételt fogok követelni.
Lélio	Béküljünk ki, úgyis elmész, mert ugye elmész?
Lovag	Igen.
Lélio	Tovább, tovább, tovább. Hát, ha már mindenképpen el akarsz menni...... Grófnő, búcsúzzon el a barátomtól, de ne legyen hozzá túl kegyetlen.

21. jelenet

Grófnő	Most már biztos, hogy visszatér a városba? 
Lovag	Ismerem igazi szándékait, s tiszteletben tartom őket.
Grófnő	És ha félreismeri szándékaimat? Maga, maga, maga ostoba férfi!
Lovag	Annyit megtehetne asszonyom, hogy csak távozásom után enged szabad folyást  irántam érzett undorának.
Grófnő	Menjen uram, menjen a városba, ott majd talál olyan nőt, aki nálam pontosabban fejezi ki érzéseit, félreérthetetlen szavakkal kéri majd, hogy maradjon, mivel a szemérem nem fékezi. Tudom mivel tartozom magamnak, tartózkodásomat nem töröm meg,  ön pedig elmegy, mert meggondolatlan hevességében mindent félreért. Ó, mennyire gyűlölöm a férfiakat.
Lovag	Szerelmes vagyok, szerelmes vagyok önbe, de a viszonzást nem észlelem, ezért akarok elmenni.
Grófnő	Az ön szerelme lázongó és türelmetlen. Az ön szerelmébe belebetegszik az ember. Na, hadd hallom, mire vágyik?
Lovag	Arra, hogy tessem önnek.
Grófnő	Nos, reménykedjék, hogy idővel tetszeni fog.
Lovag	Reményre gyúljak? Nem! Ez éppen olyan volna, mintha éjnek idején ismeretlen erdőbe merészkednék.
Grófnő	Merészkedjék, merészkedjék. Nem téved el.
Lovag	Adja szívét útitársul, és semmitől sem riadok vissza.
Grófnő	Félek, hogy nem jutnánk messzire.
Lovag	Miből gondolja?
Grófnő	Abból, hogy az ön szíve minden bizonnyal állhatatlan.
Lovag	Akkor máris indulhatunk. Azt hittem, a vád súlyosabb. Ha jobban megismer, tapasztalhatja majd, hogy állhatatlanságban nem vagyok bűnös.
Grófnő	Beszéljünk őszintén. Nem tagadom, nem sok hiányzik ahhoz, hogy tessen nekem, de vajon illendő-e, hogy ilyen gyorsan nyerje meg tetszésemet?
Lovag	Nem. De ha ön az illendőséghez méri érzéseit, s nem a természetre hallgat, soha nem jutunk előbbre. Mert ki az, aki megmondja majd, hogy ami ma természetes, mikor lesz illendő? Inkább úgy gondolkozzék asszonyom, hogy illendőnek fogad el mindent, mit a szíve természetesnek tart. Én nem szégyenlem bevallani, szeretem önt és valamennyi férfi közül aki képes a szerelemre, az én szerelmem a legtisztább. Nézzen rám, asszonyom, ne rejtse el előlem gyönyörű szemét, ne rejtse el a szerelem keltette bűvöletet és zavart. Micsoda tekintet!
Grófnő	Lélio féltékeny.
Lovag	Ő a világ leggyűlöletesebb embere.

22. jelenet

Lélio	Na, ez szép, még mindig itt vagy?! Mit szól hozzá asszonyom, mit szól a barátomhoz? Ugye épületesen viselkedik?
Lovag	Mi különöset talál viselkedésemben uram, megmondaná? Talán meglepi, hogy a grófnő az ön kedvéért nem vonult vissza a világtól? Az a gyanúm, hogy önt még számos meglepetés éri.
Lélio	Felajánlhatom a karomat asszonyom? Az a benyomásom ugyanis, hogy a lovag úr elmefuttatásai mérsékelten szórakoztatják.
Grófnő	Uraim, uraim! Hogy az én szívem kié, azt akire tartozik, úgyis nagyon jól tudja.
Lélio	Nohát ez egyre gyönyörűbb, s a szerep amit rám osztottak, igazán lelkesítő. Nem tudom asszonyom mi a szándéka, de én.....
Grófnő	Nem szeretem az indulatos embereket, ha lecsillapodott, majd találkozunk.

23. jelenet

Arlequin	Elnézésüket kérem, ha netán zavarnék, mert nem akarok zavarni, de az az aljas Trivelin nem akarja ide adni, amit ön nekem szánt, holott én a gödör, a legnagyobb mértékben. És én most azért vagyok itt, tessék ráparancsolni Trivelinre, hogy nekem rögtön. Lélio úr a tanúm, hogy nem tudja, hogy nem mondtam el neki, hogy ön azt mondta: El ne áruld, hogy lány vagyok.
Lélio	No párbajhős úr, mi hozzátenni valója van a hallottakhoz?
Lovag	Semmi.

 24. jelenet

Lélio	Tanácstalannak látszik szép virágszál.
Lovag	Tanácstalannak? Nő vagyok és nem jövök zavarba.
Lélio	Én viszont elkövettem azt a meggondolatlanságot, hogy feltártam ön előtt a szívemet.
Lovag	Szót sem érdemel, semmi irígylésreméltót nem találtam benne.
Lélio	Ön ismeri a terveimet.
Lovag	Kár volt őket rámbízni, ugye?
Lélio	Mit tagadjam. De menjünk tovább. Kicsoda ön?
Lovag	Lány.
Lélio	És miért jött ide?
Lovag	Miért? Van önnek egy Lucidor nevű barátja, igaz? Igaz. És van neki egy Florance nevű húga, igaz? Igaz. No, én azért vagyok itt, hogy megrajzoljam az ön arcképét, és továbbítsam ennek a hölgynek, aki ahhoz képest bánik majd a modellel, hogy milyen az arckép. Rólam mindenki tudja, hogy ravasz vagyok és leleményes, ezért küldtek engem a bálba ebben az öltözékben, hogy ismerkedjem meg önnel. Megtörtént. Férkőzzem a bizalmába. Megtörtént. Ismerjem ki. Megtörtént: Ezek után beszámolok róla, hogy ön rongy ember és ezzel a küldetésemnek vége.
Lélio	Ön tehát a leendő feleségem szolgálója?
Lovag	És az ön alázatos szolgája.
Lélio	Akkor, akár hogyan is vesszük szerencsétlen vagyok.
Lovag	Én viszont ügyes vagyok.
Lélio	De akkor, miért csinálja ezt?
Lovag	Mit?
Lélio	Miért dolgozik azon, hogy a grófnő szakítson velem? Ezt a szerepet miért vállalta?
Lovag	Miért vállaltam? Megmagyarázom. Ön tízezer arannyal óhajtotta megkönnyíteni a grófnő vagyonát. És ehhez az én közreműködésemet kérte. Arra számítottam, hogy mielőtt a játszma véget ér, megzsarolom önt, hogy én is részt kapjak a zsákmányból. Azonfelül  amit az ön zsebéből kiszedek, küldetésemért - az önről festett arcképért - is kapok jutalmat, nos ha ehhez hozzáadom amit eddig megtakarítottam, s hozzáveszem természetes bájaimat, kelendő parti leszek.
Lélio	Merész, nagyon merész, hihetetlenül merész. Merész, okos és szép is.
Lovag	Beszéljünk nyíltan! Ne áltassuk egymást, ne legyünk képmutatók, hiszen tudjuk, hogy mindketten az eszünkből és a gátlástalanságunkból élünk. Tehát, kettőezer arany fejében - de ebből egy garast sem engedek - megszerzem önnek a kisasszonyom kezét és megszabadítom a grófnőtől. Ha megegyeztünk még ma este megírhatjuk a levelet Florance kisasszonynak. Ön mondja tollba és dicsérheti saját magát, ahogy nem szégyenli.
Lélio	Megegyeztünk.
Lovag	Mikor kapom meg a pénzemet.
Lélio	Ki vagy te?
Lovag	Én?
Lélio	Te.
Lovag	Egy nő.
Lélio	Akarsz rajtam segíteni?
Lovag	Akarok.
Lélio	Akarsz életed végéig gazdag lenni?
Lovag	Akarok, de nem a sivatagban.
Lélio	Akarsz életed végéig boldog lenni?
Lovag	Akarok, de nem két hétig.
Lélio	Akarsz életed végéig a közelemben élni?
Lovag	Elveszel feleségül?
Lélio	Dehogyis! Sokkal jobb ötletem van. Az úrnődet veszem el, de már az első éjszakát veled töltöm. Őt két hét múlva úgyis elküldöm a sivatagba, és utána miénk a világ.
Lovag	Te, te, te. Hát ennyire szeretsz? Akkor küld ki a grófnőt, hagyd, hogy nyugodtan beszéljek vele. Aztán üss rajtunk és kényszerítsd, hogy válasszon kettőnk közül.

25. jelenet

Grófnő	A fenébe... Lovag, aggódtam ön miatt. Lélio indulatos ember. Ugye nem kapott össze vele.
Lovag	Dobja ki, azonnal dobja ki.
Grófnő	Kis lovagom, ez esztelenség volna.
Lovag	A szerelemben az ész csak akadály. Én már eszemet vesztettem.
Grófnő	Kis őrült, kis szeretetre méltó őrült. Milyen óriási a különbség Lélio és ön között!
Lovag	Ön nem is gyanítja, milyen kicsi a különbég asszonyom! Lélionak még ma távoznia kell.
Grófnő	Ne bolondozzék. Ki az a nő aki egy ilyen férfit kidob? Nem tehetem meg.
Lovag	Langyos szerető.
Grófnő	Kis zsarnok. Nem tehetem! Megvan rá az okom!
Lovag	Ok, asszonyom, ok! Mi az az ok?
Grófnő	Szerződést kötöttem vele.
Lovag	Szerződést kötött? Óh, micsoda szerelmi vihar tombolhatott itt, micsoda lángolás, micsoda szenvedély, mely mind ide, ide torkollt - a szerződésbe. Látom önöket asszonyom, Lélio térden állva esküdözik örök szerelmet, ön könnyes szemmel biztosítja saját szerelme örökkévalóságáról. Lélio a száját keresi, ön hagyja, hogy szája ráleljen az ön szájára, látom amint a keble emelkedik...
Grófnő	Kérem, ne tegyen mindkettőnket látomásai áldozatává.
Lovag	Mindent megígérek, de Lélionak távoznia kell.
Grófnő	Szeretném, ha ő döntene a távozás mellett, mert így tízezer aranyat megszerezhetnék.
Lovag	Kerüljön amennyibe kerül, szakítson vele ön.
Grófnő	Fontolja meg. Tízezer arany.
Lovag	Hát ez a szerelem? Hahahaha, még sok mindenre rá kell jönnie, míg megtanulja mi a szerelem.
Grófnő	Hát mit mondjak, hogy higgyen nekem?
Lovag	Azt, hogy imád. Édes szerelmem mondja utánam: Lovag imádom önt.
Grófnő	Lovag imádom önt. Mindent megteszek, amit csak kíván.
Lovag	Akkor jöjjön hozzám feleségül!
Grófnő	Lovag imádom önt, de nem veszíthetek tízezer aranyat a szerelmünkön.
Lovag	De én boldoggá teszem önt.
Grófnő	Hozzá kell mennem Léliohoz, de ígérem már az első éjszakát együtt fogjuk tölteni, és azután minden éjszakám az öné. Na, ugye jó lesz így maga.... maga... maga  javíthatatlan kis álmodozó.

26. jelenet

Lélio	Engedje meg asszonyom, hogy egy pillanatra megszakítsam társalgását. Nem panaszkodni jöttem, mindössze egyetlen szót szeretnék mondani.
Grófnő	Rajta Lélio.
Lélio	Szeretem. El akarom venni, feleségül. Nem bírom tovább. Minden pillanat, amit nem töltök önnel, sóvárgó gyötrelemmel tölt el. Én azt hittem, már soha nem érint meg a szerelem. De amióta önt ismerem ez az érzés leigáz és gúzsba köt. Ne nyújtsa tovább szenvedéseimet. Mondjon igent és küldje el a lovagot!
Grófnő	Igen.
Lélio	Akkor én most kidobom a lovagot. A nő szavamon fogott. Mit csináljunk?
Lovag	Ha továbbra is kitart amellett, hogy hozzád megy, szerintem nem tehetsz mást, mint kijelented, hogy feleségül veszed, noha már nem szereted. Közöld vele ezt a pimaszságot a lehető legudvariasabban, s még fűzd hozzá, hogy ha ez nem tetszik neki, fizesse ki a tízezret.
Lélio	Ez olyan jellemtelen.
Lovag	Jellemtelen? Mióta ennyire kényes? Olyan egyszerű az egész, elébe állsz, és azt mondod: már nem szeretem, elveszem, ha nem tetszik, fizessen.
Lélio	Nem szeretem, elveszem, ha nem tetszik fizessen. Asszonyom, érzelmeimben némi változás következett be.
Grófnő	Már nem szeret?
Lélio	Ezt én így nem mondanám, de tény, hogy a féltékenység megzavarta szívemet.
Grófnő	Hiszen ön úgy viselkedett, mint aki belepusztul a bizonytalanságba: magyarázatot kérek, asszonyom, nem bírom tovább szenvedek.....
Lélio	Ha kíváncsi az igazságra asszonyom, azt hittem mit sem kockáztatok, mert visszautasít.
Grófnő	Ön kitűnő színész! És a szerződéssel mi lesz uram?
Lélio	A szerződést tiszteletben tartjuk, tehát lesz szerencsém önt nőül venni.
Grófnő	Mit nem mond, uram? Ön nem szeret és mégis feleségül kér?
Lélio	Miért ne, asszonyom?
Grófnő	Hát idefigyeljen, uram, én is mondok önnek valamit. Én sem szeretem, és mégis magához megyek feleségül. De engedje meg, hogy finoman és tapintatosan adjam tudtára: mivel szerelmes a lovagba vagyok, már az első éjszakát vele fogom tölteni.
Lélio	Vele?
Grófnő	Vele!
	(Sokszor)
Grófnő	Lélio, ez viccnek jó. De ezzel ne akarjon tízezer aranyat kiszedni belőlem. Maga nem lehet nő! Hogy jön maga ahhoz, hogy maga nő? Ebben a házban én lehetek az egyetlen nő! Maga nem lehet nő! Maga udvarolt nekem, maga szerelmet vallott, maga verekedett értem, maga beletúrt a hajamba, maga majdnem megcsókolt, és én majdnem megcsókoltam. Hát, hogy merted nekem ígérni a kezed, amikor te nagyon jól tudtad, hogy neked nincs is semmiféle kezed. Te rohadt büdös kurva!
Lovag	Nem én hagytam el a szerelmemet egy csábító mosolyért. Nem én akartam egyszerre két férfival élni. Nem én adtam el magamat tízezer aranyért. Maga pontosan annyit kapott, amennyit adott.
Lélio	Na, ezt finoman és tapintatosan adták tudtára asszonyom!
Lovag	Gyere kicsi, gyere!
Arlequin	Elnézésüket kérem, ha netán zavarnék, mert nem akarnék zavarni, de Trivelin még mindig nem adta nekem azt a pénzt, amit nekem adott, de Trivelin kapta, de Trivelin nem adta nekem, amit én kaptam. Holott én a gödör!
Lovag	Neked meg kuss!
Arlequin	Dehát én csak annyit...
Lovag	Kuss!
Arlequin	Lélio úr a tanúm, hogy nem tudja, hogy nem mondtam el neki, hogy ön azt mondta: el ne áruld, hogy lány vagyok. Nekem jár az a pénz.
Grófnő	Menjenek el! Tűnjenek el a házamból! Takarodjanak!
Lélio	Győztünk! Gyerünk szerelmem, menjünk Florancehoz és aztán miénk minden éjszaka és miénk a világ!
Lovag	Mocskos, lopott, titkos éjszakák, míg a feleséged ott rohad a sivatagban. A feleséged, aki neked nem több mint tizenkétezer arany és akiről csak annyit tudsz, hogy Florancenak hívják. Nincs szeme, nincs szája, nincs arca, nincs karja, nincs teste. Pedig az a szem, az a száj, az az arc, az a kar, az a test szeret téged. De soha nem lesz a tiéd, mert Florance én vagyok!
Grófnő	Na, ezt finoman és tapintatosan adták tudtára.
Lélio	Azért jöttem, hogy felkeresselek.
Azért jöttem, hogy fenyegesselek,
hogy megharapjalak, üsselek.
Azért jöttem, hogy megszeresselek.
	Azért jöttem, hogy megsirassalak.
Azért jöttem, hogy szívig hassalak,
hogy könnyeimmel vérig mossalak.
Azért jöttem, hogy felforgassalak
	Azért jöttem, hogy cirógassalak,
hogy dédelgesselek, nógassalak.
Kettőnk fölött is lebukik a nap:
azért jöttem, hogy egyszer lássalak.
				(Karinthy Gábor: “Szerenád” című verse)
Grófnő	Na, Lélio menjünk essék meg az a házasságkötés.
Lélio	Én nem veszem el magát. Én nem szeretem magát.
Grófnő	Akkor fizessen nekem tízezer aranyat.
Lélio	Milyen tízezer aranyat?
Lovag	Szerződés...
Lélio	Nekem nincs tízezer aranyam.
Grófnő	Nekem sincs. Még szerencse, hogy az új törvények értelmében, minden szerződést legalább két példányban kell megírni.
Lélio	Egye meg maga is!
Grófnő	Nekem ez tízezer aranyat jelent.
Lélio	Én nem szeretem magát.
Grófnő	Mondjon igent.
Lélio	Igen?
Grófnő	Igen.
Lovag	Megmondtam, hogy elégtételt fogok követelni.

27. jelenet

Lucidor	Ne mondj semmit, mindent tudok! Mit szólsz sógor mekkora ötlet; a bál, a férfiruha! Micsoda lány a húgom! Grófnő, magának köszönöm! Kicsi Florance, végre bekötik a fejed! Jó sokat vártam rá, de megérte! Nem bírtam már vele, de most megtaláltam azt a férfit, aki kordában tartja. Rendes kis asszonyka lesz belőled. Gyönyörű pár lesztek!
Lovag	Nem mi, hanem ők!
Lucidor	Ők?
Lisette	Nem ők, hanem ők?
Trivelin	Igen nem ők, hanem ők!
Lisette	Ők?
Trivelin	Nem ők, mi!
Lovag	Én úgy hagylak itt benneteket, én úgy hagylak itt benneteket, én úgy itt hagylak benneteket...