# A KIS GODA.
Limosa lapponica (L.) 1758.

[Scolopax lapponica L. – Scol. leucophæa Lath. – Totanus leucophæus, gregarius BECHST. – Totanus ferrugineus MEY. – Lim. Meyeri LEISL. – Lim. ferruginea PALL. – Tringa gregaria OTTO. – Limicola lapponica VIEILL. Fedoa Meyeri, pectoralis STEPH. – Limosa rufa TEMM., NAUM. – Totanus rufus SEEB.]

Jegyei: majdnem galambnagyságú; csőrhegye meglehetősen fölfelé hajló; középujjának karma nem fürészes; a fehér farkon számos sötétbarnás harántos csík; szárnyán nincs fehér csík; csőre legalább egy harmaddal hosszabb a csüdnél.

Leirása. Nyári tollazatban a hím: felső test feketésbarna, rozsdás tollszegélyekkel tarkázva, alul barnásvörös rozsdásba játszó; a tojó hosszabb csőrű, kissé nagyobb termetű és inkább rozsdássárga. Nálunk főleg téli tollazatú és fiatal példányok fordultak elő, ezek: feje, nyaka világos sárgásszürke, feketésbarna hosszanti foltokkal, kivéve a tiszta szemsávot; a felső test szintén egészben foltos, de barnásszürke alapon s azonkívül a tollak világos sárgásszürkén, fehéresen szegettek; az áll, torok fehér, az alsó test szürkésfehér, a begy és mell oldalain sötéten hosszában foltozott, szintúgy a farkfedők is; a csőr töve nyáron sárgás, azután barnás; hegyén fekete (a fiatalok csőrtöve sárgásszürke); az öregek lába fekete, a fiataloké feketésszürke; szem sötétbarna.

Mértéke: H. 37–39,5; Sz. 19–26; F. 6,6–7; L. 4,7–5; Cs. 6–6,5 cm.

Lappóniától körülbelül a Jeniszei völgyig, tehát a magas északon költ. Költözködéskor főleg nagyobb tavaknál, tengerpartoknál fordul elő s télen a Földközi-tenger vidékein, Nyugot-Afrikában, úgy Kelet-Afrikában is észlelték. Hazánkban csak átutazóban néha száll meg s ritkább átvonulóink közé tartozik. A bécsi udv. múzeumban három magyar példány van (két fiatal és egy öreg csontváza), melyek Holicsról (két darab) és a Fertőről valók. Utóbbi tónál 1890 szeptember hóban lövetett egy, mely a nemz. múzeumba jutott. JUKOVICS is írja, hogy egy izben két példányt kapott innét. Évek előtt egy Déván is került; (Hunyadm.) ez BUDA A. gyűjteményét gazdagítja. 1895 szeptember 17-én GAÁL G. a Balatonnál – Lellén – három darabot látott, melyek közül egyet meglőve gyűjteményében őriz.