# AZ ERDEI SZÜRKEBEGY.
Accentor modularis (L.) 1758.

[Motacilla modularis L. – Sylvia modularis LATH. – Tharrhaleus modularis SHARPE.]

XXXII-ik tábla
ERDEI SZÜRKEBEGY ACCENTOR MODULÁRIS (L) KERTI ROZSDAFARK RUTICILLA PHOENICURA (L)

Jegyei: körülbelül verébnagyságú; első evezője oly hosszú, mint a nagy evezők fedői; a szárnyon egy fehér csík; az öregek torka, begye és nyakoldalai sötét hamuszürkék, a fiatalok torka és begye sötét rozsdássárgás, feketés szárfoltokkal; fark szürkésbarna.

Leirása. Öregek: fejtető barnás hamuszürke, sötétebb, nem igen kirívó szárfoltokkal; a hát barnafekete, erősebben kirívó szárfoltozással; farcsikja egyszínű barna; hasa fehéres, oldalai rozsdásszürkén árnyalt alapon sötétebb, a farkalja rozsdásfehér alapon, feketés szárfoltokkal; a nagy szárnyfedők s hátulsó evezők hegyén fehéres foltok, egyébként a szárny sötét barnásszürke, rozsdabarnás tollszegésekkel; csőr fekete; lábak barnás hússzínűek; szemök barna. A tojó valamivel halaványabb. A fiatalok alul sárgás szürkefehérek, sötéten foltosak, felül barnák és feketén foltosak, pettyesek.

Mértéke: H. 14–15; Sz. 6,4–6,6; F. 5,5–5,7; L. 2; Cs. 1–1,18 centiméter.

Majdnem egész Európában költ, a 70° é. szél.-ig; az Ural-hegységben azonban csak a 60° é. szél.-ig. Északról őszszel Dél-Európába költözködik, néha Afrikába is. Palesztinában azonban állandó madár. Nálunk elég gyakori, csakhogy rejtett életmódot folytatván, elkerüli a figyelmet. Tavaszszal az országos középnap szerint: márczius 29–30-án érkezik hozzánk. Néha egyesek gyenge télen vissza is maradnak, így CSATÓ J. feljegyezte deczemberből, Alsó-Fehérmegyéből. Költözködéskor élő sövényekben, bokrozatos kerítések körül, vágásokban, sűrű erdőszéleken akadhatunk reája s őszszel – szeptember végén, októberben – a hegyi vágások sokszor csak úgy hemzsegnek tőlük. Sötét tollazatuk, bujkáló természetök s kivált éles szrí, szrij, szürrí hangicsálásuk különbözteti meg őket, a gazos tarvágásokban ilyen tájt szintén számos más apró madártól. Nyári tartózkodásra különösen hegyi erdőket, melyek sűrű aljazatuak, fiatal áthatolhatatlan fenyővágásokat, szóval sötét növény összevisszaságot keresnek. Lapályos erdőkben, bokros angolkertekben is megtelepszik ugyan, de a hegyeket inkább kedveli, sőt felhatol a havasokra is a henye fenyőövbe. Viselkedése a vörösbegyre s részben az ökörszemre is emlékeztet; éneke is előbbiére emlékeztet, csakhogy valamivel erősebb. Április végén először, juniusban másodszor költ. Fészkét alacsonyan, sűrű bozótokba, sövényekbe, boróka-bokrokba rakja. A külső burkolat sok zöld mohából, finom ágacskákból, gyökerekből, növényszálakból készül, csészéje pedig még finomabb száraz szálakkal, gyapjuval, szőrökkel van bélelve. 5–6 egyszínű halvány zöldeskék tojása két hét alatt kel ki.

Tojásmérték: H. 18,5–19,7; Sz. 14,4–15 mm.

Élelme részben pókokból, rovarokból, álczákból, hernyókból, bábokból, részben magvakból áll. Táplálékában nyáron, főleg a rovar túlnyomó s fiókáit is tisztán azokkal neveli föl. A káros rovarok pusztítása mellett dudvamag fogyasztásáról sem kell elfelejtkeznünk, mert csakugyan számba vehető az, ha látjuk, hogy a vonulók nagy mennyisége tarvágásokban elhatalmaskodott különféle gazok magvait, a czinegék, pintyek stb. társaságában falatozza. Mindenképpen pártfogást érdemel.