# VIII. REND.
KAPARÓK.
RASORES.

Csőrük rövid, tömzsi, erős, kemény, aránylag kicsiny és hajlott, a felső káva szélei az alsók fölé szolgálnak; az orrlyukakat kemény bőrkupak borítja; szárnyuk kerek, rövid; a lábak különösen jellemzők, mert a középső ujj a többihez viszonyítva túlságosan hosszú, a hátulsó ujj meglehetős magasan áll a csüdön, inkább rövid mint hosszú, az előre álló ujjak tövét legtöbb fajnál némi kis hártya köti össze, az egész láb erős, a czombok rendkívül izmosak; a csüd rövidebb vagy valamivel hosszabb a középujjnál, többnyire csupasz, némelykor gatyás. Termetök általában zömök, nehézkes. Reptük robajló, de nem kitartó; annál jobb futók. Hangjuk kotyogó, lármás, rikácsoló, kappogó, főleg a tyúkoké, míg a kakasok gyakran élénk, csattogó, szebb hangon is szólnak. Legtöbben a földön élnek vagy csak néha szállnak fára. Élelmöket, éppen lábalkatuknál fogva, kiválóan kaparva keresik. Java részök állandó, csak kevés költözködő vagy kóborló. Tollazatuk erős, tömött, néha egyes testrészek csupaszok is; így főleg a kakasok szeme környéke. Szinezetök is ivar szerint különböző s a kakasok gyakran egészen más, fényes, zománczos tollazattal, bóbitával s más dísztollakkal ékeskedők. Rendesen falkákban, csapatosan élnek, még pedig leginkább többnejűségben. Fészköket a földön építik, nem sok gondot fordítva reája; sokszor nem is más az valami kaparásnál, pár szállal kibélelt vaczoknál. A kakas nem törődik a családi gondokkal s magára hagyja a tyúkokat, melyek számos tojást tojnak. A kikelt lágy pelyhű csirkék azonnal elhagyják a fészket s anyjukkal keresgélnek, szedegetnek. Mire a fészekalj megerősödött, a kakas is többnyire visszatér fiókáihoz s a csapatban marad.

Első sorban magvakkal, rügyekkel, növényhajtásokkal, levelekkel, mellesleg férgekkel, csigákkal, rovarokkal, álczákkal élnek s erdőn, mezőn, sikságon, hegyekben tartózkodnak.