# 57. A NÁDI RIGÓ FÉSZKE.

57. A NÁDI RIGÓ FÉSZKE.

Ime itt a madárművészetnek harmadik remeke: a nádi rigó fészke! Az első a függő czinege zacskója, a második az őszapóczinege kis köpűje volt. A nádi rigó alkotmánya, itt az 57. képen bemutatva, azért remek, mert czélszerüségében oly számításra vall, a melyet a madár fejétől nem is várna némely emberfia.

Miben van azután a számítás és az abból származó czélszerüség? A ki a tóságot és szegő nádasait jól ismeri, tudja, hogy a síkvizeken szabadon lenghet, de vágtathat és üvölthet is a fuvalom, a szél és a vihar. Azt is tudja mindenki, hogy a lágy szellő már meglibegteti a nád levélzetét, meginogtatja a nádszálat és magát a nádrengeteget, mely oly könnyen enged a szél nyomásának, akár csak maga a víz. A természet fönséges, alkotó hatalma pedig ide rendelte, ehhez képest alkotta a nád rigómadarát és megalkotta úgy, hogy máshol meg nem élhetne. Igy ide kell építenie a fészkét is, még pedig teljes biztossággal, hogy letojhassa fészekalját, kikölthesse tojásait és felnevelhesse, felápolhassa fiait, az eredetileg tehetetlen vaksikat, egész addig, a míg anyányiak lesznek és szárnyuk szabadjára kerülnek.

Nagy dolog oly fészket építeni az ingó nádak közé, a mely csöndes időben, viharban biztos legyen! Ha erősen odaköti a nádszálak közé, jön a szél, megingatja a nádat s a fészek kötése szakadoz – vége mindennek!

Mit teszen most már az a nádi madár? Kiválaszt három vagy négy nádszálat, mely kellő távolságban áll egymástól és a gyökér felé kissé szorul, e közé szövi és köti a nádi rigó fészkét, mely olyan, mint a megfordított magyar kucsma; de oda is kötözi, még pedig szijjas füszálakkal a nádhoz, úgy azonban, hogy szélfúváskor a nád csúszhat is, tehát nem ronthat a fészken! A fészek csészéje mély, szádja kicsit szükül, hogy ingáskor semmi sem hullhat ki. Itt van az öt, hat halavány zöldes, sötétebben szeplőzött tojás, mely tizennegyedik napon kél.

Szóval: remek alkotás!