ABDUL LATÍF AL-BAGDADI:
A TANULÁSRÓL ÉS A TUDÁSRÓL
"Elolvasván egy könyvet, minden erőtökkel azon legyetek, hogy azt kívülről megtanuljátok, és megértsétek a jelentését. Képzeljétek el, hogy ha egyszer eltűnne is a könyv, tudnátok így nélkülözni, és nem kellene bánkódnotok elvesztése miatt... Szükséges részleteket olvasni (a könyvből), életrajzokat tanulni és megismerni más népek eredményeit. Ily módon az ember olyanná válik, mintha élete egy rövid időszakában ő maga is együtt élt volna múltbeli emberekkel, bensőséges kapcsolatba kerülvén velük és megismerve minden egyes személy erényeit és hibáit. (...)
Aki nem fejtett ki erőt a tanulás kapcsán, az nem fogja megízlelni a tudás örömét sem. (...)
Amikor tanultok és gondolkoztok, nyelveteken tündököljön Allah neve, őt dícsérjétek. (...)
Ne panaszkodjatok, ha hátat fordít nektek a világ, mert nektek a legkiválóbb tulajdonságok megszerzésével kell foglalatoskodnotok. (...)
Tudjátok meg, hogy a tudás olyan nyomot és illatot hagy maga után, amely hirdeti létezését annak, aki nyomában jár; a tudást mindig körbeveszi egy fénysugár és csillogás övezi, mely felragyogtatja."

Fordította: Kéri Katalin

(Forrás: Makdisi, George (1981): The Rise of Colleges-institutions of learning in Islam and the West.
Edinburgh University Press, Edinburgh, 89-91. o.)