### Id. Markó Károly (1791-1860)
Lőcsei mérnökcsaládból származó tájképfestő. Kolozsvári és pesti mérnöki tanulmányok után 1822-től a bécsi képzőművészeti akadémián tanult. Ifjúkori tájképein hazai tájakat (Kárpátok, Magas-Tátra) örökített meg. Bécsben és Kismartonban töltött évek után Geymüller bécsi bankár támogatásával 1832-ben családjával együtt Itáliába költözött. Római, San Giuliano-i és pisai tartózkodás után Firenzében, majd a Firenze melletti Villa Appeggiben élt. Itáliában festett "ideális tájképei" előterébe a klasszikus tájképfestészet hagyományainak megfelelően gyakran helyezett emelkedett mitológiai vagy vallásos, illetve az olasz parasztok életéből vett köznapi jeleneteket. Gondos kidolgozású, magas technikai tudással megfestett munkáival európai művészi hírnévre tett szert. Nemcsak a magyar, hanem számos külföldi akadémia is tiszteletbeli tagjává választotta, s vezető személyisége lett a római és a firenzei művészköröknek is. Gyermekein - Károlyon, Andráson, Ferencen, Katalinon és Barberinán - kívül számos magyar és olasz festő vált tanítványává. Festményeivel rendszeresen szerepelt bécsi és pesti kiállításokon, s 1845-ben részt vett a pesti Országháza tervpályázatán is. 1853-as magyarországi látogatásakor lelkes ünnepléssel fogadták. Két alföldi témájú képet is festett, tervezett hazatelepülése azonban nem valósult meg. PJ