### Kemény István (1961-)
Az Örley körből indult. Második kötete, a Játék méreggel és ellenméreggel (1987) komoly feltűnést keltett. Ezután egy kisregénynek nevezhető prózakötettel (Az ellenség művészete, 1989), majd vegyes műfajú könyvvel (Témák a Rokokó-filmből, 1991) jelentkezett. Újabb köteteinek (A koboldkórus, 1993; Család, gyerekek, autó, 1997) tematikájában kifejezetten nemzedéki költőnek mutatkozik. Tehetségének fontos eleme az elbeszélői fantázia, a mesélni tudás. Verseiben nagy szerepet kap az epikus indíttatás, de a történéseket nem a mítoszok és nagyformák, hanem az álom logikája vezérli. A meginduló történet folyvást mítoszokkal, többnyire ismeretlen, másodpercekre felvillanó, de egységes világot sejtető mítoszokkal érintkezik. Bármi átváltozhat bármivé, a szavak más értelmet nyerhetnek, mégis minden elem konkrét, megfogható és személyes marad. A lírai szubjektum nem a mindentudó elbeszélő, hanem inkább az idegenvezető, a játékmester szerepét ölti fel; a versek alanya gyakran többes szám első személyben, máskor egyes szám második személyben van megnevezve, mintha rólunk szólna a misztikus felismeréseket ígérő történet. KA