V. - XVII. század

[64] PLATTER EMLÉKEI ANYJÁRÓL ÉS NEVELÉSÉRŐL
Az anyám bátor és férfias nő volt, de kemény; mikor a harmadik férje is meghalt, özvegyen maradt, és minden munkát úgy végzett, mint egy férfi, hogy a legjobban tudja felnevelni legifjabb gyermekeit, akik férjétől maradtak.
Kaszálta a füvet, csépelte a búzát, és minden egyebet csinált, ami inkább volt férfinak, mint nőnek való munka. Ő maga temette el három gyermekét, akik a nagy pestisjárványban meghaltak, mivel a járvány idején túl sokba került volna megfizetni a sírásót.
Nagyon keményen bánt nagyobb gyermekeivel is, jóllehet, ritkán mentünk el a házába, haza... Egy reggel nagy, fehér jegek estek a szőlőre, éppen szüret ideje volt; s én segítettem anyámnak szüretelni, és ettem a jégvert szőlőből; olyan rémes gyomorrontásos görcseim lettek, hogy azt hittem szétrobbanok.
Anyám, aki előttem állt, nevetni kezdett, és azt mondta, »ha tetszik, robbanj szét. Minek ettél...?«
Ennek ellenére jóságos, egyenes és istenfélő asszony volt; mindenki ezt mondta róla, és dicsérte őt.
Fordította: Kéri Katalin

Delumeau: La civilización del Renacimiento
(Juventud, Barcelona,1977.) 431. o.