### gyulafehérvári, lébényi és vértesszentkereszti templom
gyulafehérvári székesegyház (Alba Iulia, Románia) -13. század első fele Dacia római provincia központjának, Apulumnak helyén települt a Gyulák székhelye és benne az erdélyi püspökség temploma, mely a legépebben ránk maradt román stílusú székesegyházunk. A 11. századi templom helyén a 12. század végén kezdték meg a háromhajós, kereszthajós, négyezeti tornyos templom építését. Főhomlokzatát két alacsonyabb torony és köztük nyitott előcsarnok díszítette ez időben. Három hajóját pillérkötegek választották el. Ekkor még a főhajó, miként ma a mellékhajók, félkörös apszissal zárult. A tatárjáráskor már teljesen elkészült templom súlyosan megsérült. Helyreállítását - a főszentély díszei szerint - a jáki műhely kőfaragói végezték 1242-52 között. 1277-ben az erdélyi szászok felégették a templomot, melyet 1287-ben a Saint-Diéből származó Tyno fia János állított helyre. Igen jelentős szobrászműhely is dolgozott Gyulafehérvárott. Az oszlopfőkön feltűnnek a Vértesszentkeresztről ismert sárkányok. A főapszis és a mellékapszisok levéldíszes párkányai a jáki templomiak rokonai. Néhány másodlagosan elhelyezett dombormű (pl. a rejtélyes értelmű Ölelkező pár és Szent Péter és Pál ) arra utal, hogy itt is figurális díszű főkaput terveztek. Forrás: Dercsényi Dezső: Románkori építészet Magyarországon. Budapest, 1972, 193. Ajánlott irodalom: Entz Géza: Erdély építészete a 11-13. században. Kolozsvár, 1994. lébényi Szent Jakab bencés apátsági templom -13. század eleje A Győr nemzetség birtokközpontjában alapított apátságot már 1199-ben említik. Lébény a nemzetségi templomok dunántúli csoportjának legkorábbi emléke. A háromhajós, lombard stílusú bazilika belső terét nem szakítja meg kereszthajó. Hajói félköríves apszisokban zárulnak, nyugati homlokzatát toronypár díszíti, közöttük urasági karzat húzódik. A pillérfők és még inkább a főkapu és a déli mellékkapu gazdag kiképzése normann és ciszterci sajátságokra mutat: a pillérfők szélesen elterülő akantuszleveles díszítését normann pálcatagok kísérik, míg a belsőben a fejezetek dísze korai osztrák cisztercita kolostorok épületornamentikájával rokon. Forrás: Dercsényi Dezső: Románkori építészet Magyarországon.Budapest, 1972, 195196. vértesszentkereszti bencés apátsági templom -13. század első fele A Vértes erdőrengetegében már 1146-ban említik a Szent-kereszt monostort, de a ma látható templom a 1213. század fordulóján épült, és 1231-ben már állt. Alaprajza szokatlan megoldású, francia emlékekkel rokon. A háromhajós pilléres bazilikának vagy a mellékhajók keleti utolsó szárnyán ülő tornyai voltak, vagy négyezeti tornya lehetett. Az építészeti megoldás pompás kőfaragó munkával párosult. A domborműves dísz, főként a nyolcszögű pillérek fejezeteit elfoglaló állatalakos frízek a lombard állatfantázia késői megjelenései hazánkban. Forrás: Dercsényi Dezső: Románkori építészet Magyarországon. Budapest, 1972, 193.