Jegyzetek
48

(1870. augusztus 11.)
Karlsbad 11/8 870.

Kedves fiam!

Ma neked írok, s pedig két okból; először hogy tőled választ kapjak, másodszor hogy anyádat megkíméljem a levélírástól. Bármennyire vágyódom hírek után, s bár nagy megnyugtatásomra szolgál, ha naponkint hazulról tudósítást kapok, mégis csaknem szemrehányásokat teszek magamnak, hogy anyádat fárasztom. Bajom, hála Istennek nincs, az idő is, habár minden különös mulatság nélkül, elég kellemesen folyik, és egészségi állapotom is javult, csakhogy még nagyon fáradt vagyok. Csak ismét érzem, mennyi szükségem volt a pihenésre. Ha azonban 5 vagy 6 hetet henyélhetek, reménylem, helyrejövök. - Újságoknak bőségében vagyunk, de miután a telegráf ezeket hozzátok is elviszi, felesleges, hogy ezekről szóljunk. - A hatás, melyet a poroszok győzelme okozott, leírhatatlan. Kívülem, ki ezen soha nem kételkedtem, mindenki meg volt lepve. A németek nem kevésbé másoknál, a becsületes emberek szerénységökben el voltak készülve több vereségre, s ha sok közülük a véggyőzelemben bízott is, csak akkor várta azt, ha majd, mint 813 előtt, többször jól elpáholtatott. - Most képzelheted örömöket. Az emberek szinte szégyenlik, hogy elébb annyira aggódtak. Talán minisztertársaim is kissé megváltoztatták nézetöket, s bé fogják látni, hogy helyesen cselekedtem, mikor őket a franciák iránt való szimpátiák nyilvánításától visszatartóztatám. - Meglehet, hogy a kocka fordul, s a várható ütközetek a franciáknak fognak kedvezni, de a presztízs, mely zászlóikat környezé, máris elveszett, s talán még ők magok sem lesznek jövőben annyira meggyőzve győzhetetlenségökről. Annyira meg vagyok győződve arról, hogy a főszerep mindig azon nemzeté, mely műveltség és erkölcs tekintetében legmagasabban áll, hogy még azon esetben sem kételkedném a németek győzelmén, ha most egy vereség a másikat érné. Soha nem hiszem, hogy azon nép, melynél a kánkán nemzeti tánccá vált, a világ legvitézebb nemzete maradhasson. De elég erről. Újságokon kívül alig olvasok mást, mint Darwint, melyet tanácsodra magammal hoztam. Nagy élvezetet szerez. A széles angol modor, melyben könyve írva van, még kellemesebbé teszi olvasását, mert a hosszú magyarázatok és bizonyítások, melyek szakembert fárasztanának, ily ignoránsnak, minő e dologban én vagyok, szükségesek, hogy egész tökéletesen megértse. - Miután eddig csak a három első fejezeten mentem keresztül, az egészről még sem szólhatok. Mi itt a speciesek- s variációkról elmondatik, helyes, és az is, hogy az egyes állatnak, növénynek tulajdonai az életrend és a párosítás célszerű választása által módosíthatók, nem szenved kétséget, csak arra vagyok kíváncsi, épp oly kapacitálható leszek-e, ha majd egy állat nemnek mássá alakulásáról lesz szó. - Kérlek, írd meg terveidet, hogy a magaméit azokhoz alkalmazzam, mert ha csak lehet, a karlsbadi kúra után még két hetet szeretnék szentelni egészségemnek, s ezen esetben, ha te Tirolban vagy, én utánad jönnék Windisch Matreinba vagy máshová. Csókold nevemben anyád kezét a levélért, melyet ma kaptam, és melyre holnap válaszolni fogok, de mondd neki, hogy ne fárassza magát, és írasson Mariska által vagy általad. Csókold nevemben Ilonát és a kis Tamást. Még meddig maradnak nálatok?

Szerető apád
Eötvös

Vissza az "Eötvös Loránd és Eötvös József levelezése" c. lapra