Heidelberg 1868 Oct. 14.

Kedves atyám

Rendes életmodoromat e sorok írásával akarom kezdeni, - szobám rendben van, tintatartómban van tinta, szomszédaim minden oldalról s mindenféle módon muzsikálnak, egészen úgy mint két hónappal ez előtt. - Az előadásokra még kell nehány napot szánnom. Bunsen laboratoriumát valószinüleg csak 23-án nyitja meg; különösen azért írom ezt, hogy emlékeztesselek Lengyelre1; kinek kiküldésére e szerint még volna idő. - Rendkivül örülnék ha ez lehetséges lenne.

Téged s mamát s testvéreimet is érdekli talán mi úton kerültem oly korán rendeltetésem helyére, kérlek tehát ha e sorokat elolvastad küldd le Földeákra2. Velenczéig úgy hiszem referáltam - 6-án reggel jöttem oda s első meglepetésem az omnibus volt, mely a vasúttól a Hotel Lunába vezetett; hatalmas gondola volt ez, s én az egyetlen útas a hajón, plaidembe3 burkolózva heveredtem le egy sarokba, s a mennyire a hideg fantáziámnak szabad tért engedett, valami nagy Velenczei patriciusnak képzeltem magamat, ki valami alattomos műtét végezte után - reggelihez siet - mert nem tagadhatom, Velenczében a szépnek a városában, hol a művésznek keble hevesebben dobog, engem legelőször is az éhség és hideg háborgatott. - Miután reggeliztem, hiszen ti is ismertek ez oldalról, kissé nyájasabban néztem magam elé s aztán mint Velencze megtekintésére talán a legtanácsosabb, egész nap kószáltam minden irány nélkül, átmentem egy csomó sikátoron, hidon s ha végre tovább nem mehettem gondolába ültem, ez elvitt a Marcus térre, s én onnét bolyongásomat újra kezdettem és i. t. - Megbámultam így a Marcus templomot, a Doge-palotát, szorgalommal bejártam az Akademia képtárat, - s egy napon talán soha nem láttam annyi szépet és annyi rútat. - Rút alatt itt a harmonia elleni hibákat értem melyek Velenczében minden sarkon szemünkbe ötlenek - a világért sem akarok ez által valami prima műizlésre igényt tartani, nem arra Velenczében a csúnya felfedezésére nincs semmi szükség, - oly dissonanciák ezek melyek zenébe áttéve egy jól organizált kutyát vonításra birnának; vagy mint a gastronomia nyelvére átforditva a hering volna és a ... csokoládé. - Nem szükség talán hozzátennem, hogy e rossz akaratú bírálat alól a Marcus terét és a piazettát teljesen kiveszem s mert a szépet analizálni haszontalannak tartom, dicséretükre szavakat még nem is keresek.

Egy éjszakát töltöttem a Lunában, s miután ott a szúnyogok egész tarkára csipkedtek Veronába vándoroltam - már ez úton egy hűséges utitárs csatlakozott hozzám, s további utamon el sem hagyott, - ez a kellemes utitárs az eső volt. - Megnéztem itt az Arenát, egy gazdasági kiállítást, felmásztam egy emelkedett kert kilátási teraszára s aztán menni akartam; de nem mehettem, legalább Insbruck vagy Arona felé, s vártam míg a vonat Leccoba indult; s este 7-én oda el is jutottam.
Az én kedves utitársam, az eső, ide már három héttel az előtt beköszöntött s azalatt sikerült is neki e városkának nagy részét elönteni s Velenczéhez hasonló vizi helységgé varázsolni. 8-án reggel Leccóbol Varennába Einspänneren4 mentem, ez az út még esőben is szép; a Leccói ág ha nem oly cultivált mint a Comói, úgy hiszem épen ez által nagyszerűebb, s az út, mely a tó mellett meredek sziklába vágva Varennáig vezet, jól födött kocsiban még esős napokon is élvezhető. Varennából Colicóba gőzhajó - s aztán Chiavennáig póstakocsi vitt - Chiavenna azon alpesi városkák között melyeket eddig bejártam, mindenesetre a legszebbek közé tartozik - magas hegyek közé zárva diófák és szőlő lugasok közt emelkednek tiszta fehér házai, közepében csinos templom, s egy meredek sziklán nehány kő, mely hajdani várra emlékeztet. Chiavenna a Bergel és Splingen hágók keresztezési pontján fekszik, s lakosai csaknem kizárólag szállításból élnek. - Daczára, hogy ily szép helyen voltam, már 6 órakor lefeküdtem; mert a jövő póstát, melylyel tovább kellett utaznom éjfélre vártuk -, meg is jött az annak idején s én a Cabrioletben5 elhelyezkedtem; mert a Conducteurt6 nehány frankért rá tudtam venni, hogy a bakra ülve másnap délutánig utazzék, hogy 9-én reggel fél egykor indultunk s délután 4kor érkeztünk Churba. - Ez idő reám nézve rendkivül élvezetes volt, éjjel volt, derekasan hideg, szép csendben esett, a lovak alig birtak tovább húzni; de a hegyek körvonalait tisztán kivehettem, minden ér mint romboló patak zuhant a mélységbe - az egész képben volt valami harmonicus, s ha Beethoven lennék úgy írtam volna ez úton egy symphoniát.

Reggel felé kissé tisztult, s ha a napot magát nem is, legalább viszfényét láthattam a jegesekkel födött hegyeken melyek a Splügen passt környékezik - a legmagasabb ponton voltunk ekkor, s ámbár csak 7000 lábnyira7 a tenger fölött mégis lábnyi magas hóba mélyedtek kerekeink. - A tetőről Splügen helységbe s aztán a Via mala sziklái közé szálltunk alá; - a Rajna dühösen tombolt ezen keresztül s bizony teljesen megmutatta, mily munkára képes; s bebizonyította, hogy most sem restebb magának kényelmes utat vágni, mint mikor a sziklafalakon évezredek előtt áttört. - A vad Via malaból kiérve megint szelidebb kép lepett meg. Reichenaunál a Rajnán át Chúrba jutottunk. Chúrból Zürichbe ismeritek az utat - 9-én este jöttem oda, s onnét 10-én reggel ide nyargaltam. - Megláttam tehát újra Ragazot, egész környéke el van öntve szürke iszappal, a híd a Rajnán át elrombolva, úgy hogy Landquarttól Ragazig póstán kell menni, épen ez adott alkalmat kissé közelebbről megnézni a helyet, hol tavaly nehány hetet töltöttünk, melyekre legalább visszaemlékezni nem kellemetlen. A Ragazer Hof nehány ablaka ki volt világitva, jeléül hogy nehány fürdő vendég még unatkozik itt; de a régi épület mellett nagyszerű új épületek falai emelkednek, s ez új fürdő házak jövőre talán több kényelmet igérnek.

E sorokkal bevégezhetem Chrónikámat, nem akarom elolvasni, mert akkor tudom el nem küldeném; inkább mindennemű benne előforduló hibákért elnézést instálok. - Moritz már itt van s mint valami vad országokból hazaérkezett utas bámultatja magát - eszembe juttatja a veszélyek által melyeket szerinte átéltünk, revolveremet - és papám nem tudom ez hol van - kérlek tehát kérdezd meg Miskát vagy Jóskát, kik a Svábhegyről lehozták. - Ha Pesten el van téve, nekem nincs reá szükségem.

Búcsút veszek jövő levelemig mindnyájatoktól s maradok szerető hived

Loránd

Édes Jolántám!

Megérkezett és megérkezendő leveleidért nagyon hálás vagyok - Ella téged köszönt én őtet.

1 Lengyel - Béla (1844-1913) Kőrösladányban született. Felsőfokú tanulmányait a Műegyetem mérnöki szakosztályán végezte, de a tudományegyetemen Than K.-nál kémiát is hallgatott. 1866-68 Than tanársegédje. 1868-ban tanulmányi ösztöndíjjal Heidelbergbe megy. Bunsen nagyon megszerette.
1870-ben tér haza. A magyar kémia tudomány és oktatás fejlődéséért sokat tett.

2 Földeák - Csanád megyében, Návayaknak volt birtoka itt, Ilona ment ide férjhez

3 plaid - (pléd), köpeny, posztótakaró, mit férfiak és nők felső kendőnek viselnek

4 Einspänner - egylovas kocsi

5 Cabriolet - négykerekű könnyű kocsi

6 Conducteurt - segédkocsis

7 láb - magyar, osztrák láb 0.316 m

Vissza az "Eötvös Loránd és Eötvös József levelezése" c. lapra