| Más fizikai díjazottak |  |
A Nobel-díjas tudós 1862. június 7-én Pozsonyban született. Ugyanitt jár iskolába, a magyar nyelvű főreál iskolában tanul. A tehetséges és szorgalmas diákra csakhamar felfigyeltek a tanárok, elsősorban Klatt Virgil, akivel később tudományos kérdésekben is együttműködött. Felsőfokú tanulmányait Budapesten kezdte, majd Berlinben és Heidelbergben fejezte be. Rövid ideig Eötvös Lóránd tanársegédje is volt, ezt követően azonban haláláig Németországban élt. 1886-ban rövid ideig még Heidelbergben dolgozott, majd a bonni egyetem professzorának, Heinrich Hertznek (1857-1894) lett az asszisztense. 1893-ban Lénárd olyan katódsugárcsövet épített, amelynek vékony alumínium lemezből készített "ablaka" volt, azon a helyen, ahol a katódsugár eléri a cső falát. Az elektronok a Lénárd-ablakon kilépnek a szabadba, így tanulmányozásukhoz a korábbiaknál lényegesen tágabb lehetőség nyílt. Maga Lénárd elsősorban a katódsugarak abszorpcióját és ionizáló hatását vizsgálta, a Lénárd-féle katódsugárcső pedig a kísérletezők egyik leghasznosabb eszközévé vált. 1894-ben a breslaui, 1895-ben az aacheni, 1896-ban a heidelbergi, 1898-ban kieli és végül a 1907-ben a heidelbergi egyetem professzorává nevezték ki és folytatta kísérleteit. Az elektronok anyagon való áthaladásának magyarázatára kidolgozta az anyag dynamida-elméletét. E szerint az atom belsejének csak egy kis tartománya átjárhatatlan. Ezt a részt igen intenzív erőtérnek, dynamidának képzelte el. Az ő elmélete volt a Rutherford-féle atommodell alapja. Lénárd folytatta Hertz munkásságát a fényelektromos hatás vizsgálata terén is. A Magyar Tudományos Akadémia 1897-ben választotta levelező tagjává, ekkor még biztosan magyar állampolgár volt. 1901 és 1905 között minden évben javasolták a díjra, melyet 1905-ben ítélték oda a katódsugárzással kapcsolatos munkáiért. 1907-ben az Akadémia tiszteleti tagjává választotta. Köszönőlevelét "hazafias üdvözlettel" fejezi be, de ekkor már valószínűleg nem volt magyar állampolgár. 1909-ben, az egyetem Fizikai Intézetének vezetése mellett, az újonnan alapított Radiológiai Intézet igazgatását is elvállalta. Rövid ideig Eötvös Loránd tanársegédje volt, ezt követően 1931-ben nyugalomba vonult, és haláláig Németországban élt. Messelhausenben, 1947. május 20-án halt meg. Lénárd Fülöp a századforduló és a századelő kétségkívül egyik legjelentősebb fizikusa volt. |
2/1 | Lap teteje |  |