Román költők

AUREL DUMITRASCU
Sz. 1955 - megh. 1990. A huszadik század nyolcvanas éveiben kirajzott román költőtehetségek markáns alakja. Eldugott faluból származott, s váltig hajtogatta: megijeszti az a tény, hogy őelőtte a vidéknek egyetlen költője sem volt. Költészeti egyetemet álmodik falujába. 1984-es első kötete után még néhány könyve jelenik meg, majd még az ezredforduló előtt, hirtelen meghal. Emlékére költészeti versenyt hirdetnek meg minden évben. Megjelent kötetei: Fuirtunile memoriei (Albatrosz, Bukarest, 1984), Bibliotece din Nord (Cartea Românescã, Bukarest, 1987), Mesagerul (Canova, Iasi, 1992), Tratatul de eretica (Timpul, Iasi, 1995).
FIATAL PRÉDA ŐSSZEL Egyedül van aprócska és ebédkor belép a házba egyszeriben megtölti esővel a naptárt. Pedig csak egy fiatal préda csak ennyi egy fiatal áldozat ősszel. Mondtam magamnak: ne ismételj semmit a versben ne tegyél kedvükre szövegek asszony ezekben sohase bízzál ne őrizd szórd szét a városban mindet. Csak a nagyon rossz gyerekek jutnak le a partra a gyöngédség nem ismeri őket. A kezekről a kikericsekről - ne mondd el ezt sem. Időnként valaki kíséretével időnként jöhet ebéd előtt. Suttogásainak tejből van az orruk. TÜNTETÉS Egy ölnyi újságot kapsz majd tőlem nem virágot. Hogy ne olvasd el őket - te a boldogságtól őrülten fogsz meghalni egy almát nézve. El tudok képzelni egy almát amelyben falánk lárva az úr. Már régóta nem írtam le egyetlen szép sort sem nem láttam mást csak siratóasszonyokat. És ha ennek a háznak kéménye volna csak az én vérem szökne ki onnan mérgektől kavarogva. JELENETEK A VERS ÉLETÉBŐL Mert csak úgy leszünk mindig rosszul az ő színe előtt soha: az asszony belép a házba és így szól: "a vers az ágy az alkonyatok ég veletek száműztem őket". Az ablakon át fehér eső kér engedélyt a fekete esőtől hogy sírjon. MENÜETT ASSZONYOKKAL ÉS KÖLTŐVEL Kivonulnak az asszonyok mint sikolyok az esőbe. A testük mintha olajos lenne. A nyírfaerdő mellett egy költő nyugodtan kicsavarja az ingét. MORPHEMES DE GESTE Iszaphegyek rohannak át az égen. Mindketten hallgatunk. És ha leesnek az esők a tóban úszókként lebegnek majd rég megbánt dolgaink. EGY ROMÁNC SZI-BEN Inni fogunk mondom a város macskáinak inni fogunk cirkuszt csinálunk nem írok már egyetlen könyvet sem. Hála istennek örvendeznek hála istennek megjött neked is végre az eszed. ESŐNYOMOKKAL A SZÁJÁN Vannak órák amikor csillapítom az örömöt. A messziről jött szél nem hallgat el soha újságokat cibál a dombvidéken házakba lopakszik. Magányom körében régi szokás ez: egy asszonyt látok mezítláb az esőben. Jön a szél és én megidézem. Esőnyomokkal a száján. A HÍRNÖK Mondani akarsz nekem valamit minden éjjel. Csakhogy nem tudom és soha nem is fogom megtudni ki vagy. Jánk Károly fordításai

Román költők