Román költők

CRISTIAN SIMIONESCU
Sz. 1939. Hlipiceni-ben (Botosani), előbb Iasi-ban, majd később Barladban telepedett meg. Kezdő kötete (Tabu) 1970-ben jelent meg. Az akkori ideológiai rendszer viszonyai között nehezen közöl, támogatói a kolozsvári Tribuna és a marosvásárhelyi Vatra szerkesztői. A Marathonul (Marathon) mellett - amelyből az alábbi csokrot fordítottuk - jelentős költői fegyverténye az 1993-ban napvilágot látott Sira spinarii (Hátgerinc).
FÖLÖSLEGES HÍD Fölösleges híd semmiféle víz vagy mélység fölött, hasznos vagy magad is. Mi hasznod? A bambusz rezzenése talán csak téged szolgál. Tán undorodsz a tiprásra kész léptektől, tán megveted a kiváncsian szálas idomaidat mustráló szemet. (A férfias indoklás megaláz téged.) Aki megérintene kezével, árnyékodat tapintja; és aki úgy hiszi, árnyékodhoz ért, az utópiát tapogatja. Fölösleges, elaggott híd talpnyomok híján, értelmetlenül, meddőn hallgatag hogy vágytam rá (s gyakran mekkora kínnal), hogy értelmet leljünk a porszemben is. Megálmodód egy Építész szörnyeteg volt, ki erre tévedt, s csúfságból általad mindünket megalázna. Amennyiben az első megfejtők fejét veszik (kik a titkok titkát felfedik), hát itt az enyém! Fölösleges híd, a rossz szelleme környékeden ólálkodik. Közeledben vagyunk, ha végzel is velünk. Nincs vesztenivalónk. És mit sem nyerhetünk. Melletted lélegzünk, bár nem érünk hozzád. Csak gondolatban kelünk át rajtad, merre a Terra damnata van, ahonnan küldött még soha nem hozott semmiféle üzenetet. SEMMISÉG Két teremtmény gyilkolja egymást a fa ágai között mily hűvösen merednek az ágak pimasz közönnyel megadóan E SŰRŰN PIRONKODÓ DAL... E sűrűn pironkodó dalt egy mészárostól hallottam: "...Pedig van valaki, aki a vízből kimentett, pedig van valakik, aki a vízből kimentett, pedig van valaki, aki a vízből kimentett", hát ez az! Különben: "Van valaki, aki a vízből kimentett..." Többet akarsz tudni róla, az életéről? Hát legyen - "van valaki, aki kimentett a vízből, szóval, ő meg a vízbe fúlt. Hát ez az!" HÁROM JELES NAP Az első nap - kételkedj a kősziklát repesztő vízcseppben: öngyilkos ő, akit nem idegen kéz pusztít el. A második nap - kételkedj a te kételyedben, hogy egy mentőövön élsz. a harmadik nap - már halott, de még haldoklik, megszületett, de még most is születik. HA ÚGY LENNE Ha úgy lenne, hogy egyikünk aprócska volna, kisegér ha így volna és lenne, rá ki jelentkezne? Ha úgy lenne, hogy egyikünk tengernyi könnyet ontana egyre ha így volna és lenne az áldozat ki lenne? Ha úgy volna hogy egyikünkből isten ha így volna és lenne, emberi létét veszejtve? Ha úgy lenne, hogy egyikünk örökké létezne ha így volna és lenne ki jelentkezne az áldozat közülünk ki lenne? MÁSODOSZTÁLYÚ BOLDOGSÁG avagy ahogy a kanári látja Gondtalanul a kanári csak fogságban élhet mihelyt szabadon ereszted, kész, a hars levegő ostorától szenved! Szívét egy főnök kalapjához láncolva, aki eteti őt. Élete a tulaj kényekedvén múlik. Egy-egy napra szabadon eresztik, a szabadság megbélyegzi, a szabad lét veszélyezteti biztonságát. Ha nem függ valakitől, rosszul lesz. Hej, a rabság kínja oly bénító Más élőlénynek, a kanárinak kész vigasz: Derű, dallam. A kalitkán egyetlen idézet Hadrianusztól: "A behódolás megédesíti a keserűséget." Nyisd csak ki előtte a kalitkaajtót, a megalázott, a kifosztott meggyűlöl téged, kétségbeesett kiáltást hallat: "Nincs erőm visszatérni a rabságba, és talán elpusztulok! Hagyjál bezárva! Hagyj! A függőségben élő sorsa a gondtalanság!" FONTOS SEMMISÉGEK Olykor csak egy lépésen múlik hogy a bikát legyűrd. Néhány szabályból a zűrzavar tűnik át mint holmi semmiség. Néha egy szikra is megteszi hogy odalegyen birtokod, lovad és házad. Csipetnyi méreg a lélekbe ivódhat és szétroncsolja. Egyetlen könnycsepptől vár is ledőlhet. Egy árulás vagy egy balfogás elég a semmiből előtörő halk sikolyhoz. Egyetlen gerenda agyonütheti az Építészt olykor az ősi törvénytől való enyhe kilengés a törzs végét jelenti! Néha egyetlen lépés elég S a nappal cafatokká lesz, mint a rongy. Olykor elég egy szikra... VANNAK-E ÖRVENDETES HIBÁID? Ha csodaszép lennél és magas, az alacsonyak kerülnének tornyokba, szellőztetőkbe kúszva. A sors a mosolyos pofába némi ostobaságot oltott és némi dölyföt az istállószolgába. Mivel óvatos, az öklöző rosszul táncol, a gondviselés csöppnyi aggyal áldotta meg a pávát. A sors gondoskodott egy-egy repedésről, szennyfoltról mindenben, ami tökély. A körültekintés egyetért. Az ellenszolgáltatás, e jó anya gyöngéden mindenkit megcsókol. Örvendetes hibáiddal együtt. (Cseke Gábor fordításai)

Román költők