Román költők

DOINA De la Nistru pan' la Tissa Tot Romanul plansu-mi-s'a, Ca nu mai poate strabate De-atata strainatate. Din Hotin si pan la Mare Vin Muscalii de-a calare, De la Mare la Hotin Mereu calea ne-o atin; Din Boian la Vatra-Dornii Au umplut omida cornii, Si strainul te tot paste De nu te mai poti cunoaste. Sus la munte, jos pe vale Si-au facut dusmanii cale, Din Satmar pan' in Sacele Numai vaduri ca acele. Vai de biet Roman saracul! Indarat tot da ca racul, Nici ii merge, nici se 'ndeamna, Nici ii este toamna, toamna, Nici e vara vara lui, Si-i strain in tara lui. De la Turnu 'n Dorohoi Curg dusmanii in puhoi Si s'aseaza pe la noi; Toate cantecele pier, Sboara paserile toate De neagra strainatate; Numai umbra spinului La usa crestinului. Isi desbraca tara sinul, Codrul - frate cu Romanul - De secure se tot pleaca Si isvoarele ii seaca - Sarac in tara sarac! Cine-au indragit strainii, Manca-i-ar inima cainii, Manca-i-ar casa pustia, Si neamul nemernicia! Stefane Maria Ta, Tu la Putna nu mai sta, Las' Archimandritului Toata grija schitului, Lasa grija Sfintilor In seama parintilor, Clopotele sa le traga Ziua 'ntreaga, noaptea 'ntreata, Doar s'a 'ndura Dumnezeu, Ca sa 'ti mantui neamul tau! Tu te 'nalta din mormant, Sa te aud din corn sunand Si Moldova adunand. De-i suna din corn odata, Ai s'aduni Moldova toata, De-I suna de doua ori, Iti vin codri 'n ajutor, De-i suna a treia oara Toti dusmanii or sa piara Din hotara in hotara - Indragi-i-ar ciorile Si spanzuratorile! DOJNA A Dnyesztertől a Tiszáig Sír a román, panaszkodik: Hogy nem halad, bárhova lép, Annyi itt az idegenség. Hotintól a Tengerig el A muszka lovon eregel, A Tengernél s Hotin táján Ha jársz, az utad elállják. Bajom s Vatra Dorna között A jó somba nyű költözött; Az idegen úgy ellepett, Tőle magad sem ismered. Lenn a völgyben, fenn a hegyen Minden úton jő az ellen, Szatmártól Szecsel' városig Belőlük gát magasodik. Szegény román, milyen szégyen, Mint rák, hátrafelé mégyen! Nem sikerül semmi dolga, Magát ezért nem okolja, Ősze nem ősz, nyara nem nyár, Hazájában idegen már. Turnutól el Dorohojig Ellenség-áradat folyik, S mindenütt megállapodik; S ha vasúton ideérnek, Menten elnémul az ének, Elűzi a madarakat Az a sötét idegen had. Csak tövisnek hull az árnya Hívő román ajtajára. Az ingét is odaadja Ez a szegény áldott haza. Az erdőnket fejsze vágja, Testvérünk ő, mégse bánja Senki, kiszárad a forrás - Szegény népnek: szegény ország! Ki az idegent szereti, Szívét a kutya egye ki! Háza váljék pusztasággá, Ház-népe menjen világgá! Stéfán-vajda Őfelsége, Ne ülj Putna hűvösébe'! A rendfőnök elvezeti A kolostort, te gyere ki! Hagyd a szentek gondját másra, A hajbókoló csuhásra, Mondd: húzzák a harangokat, Hogyha éjjel-nappal kongnak, Tán megsegít istened, Hogy megváltsd a népedet! Hagyd ott a sírhelyedet, Vedd kezedbe kürtödet, Moldvát összegyűjtheted. Hogyha egyet szól a kürtöd, Nagy Moldvádat egybegyűjtöd, Hogyha a kürt kétszer szólal, Indul az erdős hegyoldal, Ha kürtöd háromszor szólít, Minden ellen porba hull itt, Egy határtól másikig, A varjak eltemetik Őket, ha nem, legyenek Akasztófacímerek! Bartha György fordítása

A Doina című xenofób vers Eminescunak korai költészetéhez tartozik, s mintegy irodalmi kivetülése annak a filozófiának, melynek a költő elsősorban publicisztikai írásaiban ad hangot. Nem véletlen, hogy ezek az írások, miként néhány verse, nem csak a magyar Eminescu-kiadásokban, hanem a román teljes Eminescuban sem kaptak helyet. "Újrafelfedezésük" az 1989-es fordulat után történt, amikor a román politikai paletta idegengyűlölő, nacionalista erői szívesen igazolták eszméiket a nagy költő állásfoglalásaival. Érdekes módon, a fenti vers helyet kapott a nemzetiségi iskolák számára is forgalmazott VI. osztályos alternatív román olvasó- és nyelvkönyvek egyikében - szerzők: Anca Serban és Sergiu Serban - is. A fordítás első ízben a Székelyföld c. folyóirat 1998. decemberi lapszámában jelent meg. A teljes Eminescu-képhez ez is hozzátartozik.

Román költők