Román költők

AFARA-I TOAMNA Si daca ramuri bat in geam Si se cutremur plopii, E ca in minte sa te am Si-ncet sa te apropii. Si daca stele bat in lac Adincu-i luminindu-l, E ca durerea mea s-o-mpac Insenindu-mi gindul. Si daca norii desi se duc De iese-n luciu luna, E ca aminte sa-mi aduc De tine-ntotdeauna. ... S HA ÁG VERI AZ ABLAKOT ... S ha ág veri az ablakot, ha remegnek a nyárfák, hidd, hogy én magam járok ott, lassan közelegve hozzád. Ha csillagfény ég tó vizén, beragyogva a mélyét, mintha fájdalom-sűrüjén derítné gondom éjét. Ha felhők rajjal omlanak, rajtuk ha holdfény rezzen: mintegy intőként torlanak, hogy reád emlékezzem. (1934) Kibédi Sándor fordítása S HA ÁG DOBOL AZ ÜVEGEN S ha ág dobol az üvegen és megremeg a nyárfa, mintha jönnél lábujjhegyen s én ülök várva, várva. S ha tó vizébe kábitón a csillagfény aláhull, mintha zsongulna száz kinom és minden megvidámul. S ha sűrű fellegek közül a hold lenéz a földre, a lelkem benned üdvözül és rád gondol örökre. (1969) Dsida Jenő fordítása HA ÁG KOPOG... Ha ág kopog az ablaküvegen S a nyárfák megborzonganak: Mindig eszembe jutsz nekem, S jössz felém lassan, hallgatag. Ha csillag veri a tavat, A mélybe szűrve sugarát: Fájdalmam megbékélve, vad Gondolatomnak nyugtot ád. Ha felhők húznak át az égen S a hold kibukkan ragyogón: Csak rád emlékszem, büszkeségem, Örökké csak rád, drága jóm. (1967) Oláh Gábor fordítása HA ÁG VERI AZ ABLAKOM Ha ág veri az ablakom S a nyárfa reng a szélben, Tenálad jár gondolatom És jössz felém, azt érzem. Ha csillagfény a tóra hull, Sugárt a mélybe hintve, Szivem fájdalma is csitul És derűs vagyok szinte. Ha száll a felleg s felragyog A hold a tiszta égen, Emléked újra megjelen, Hogy örökké kisérjen... (1929/1939) Finta Gerő fordítása HA ABLAKOMRA... Ha ablakomra gally legyint S a nyárfa összerezdül, Úgy érzem, itt suhansz megint A lelkemen keresztül. Ha lent a tóban csillag ég És tündöklőn merül le, Mint hogyha gyászom oszlanék, És gondom felderülne. S ha foszló felhőn át tekint A hold a földi rögre, - Az emlék hozzád visz megint, Örökre, mindörökre ... (1950/1964) Franyó Zoltán fordítása KINT MEGREMEG A NYÁRFAÁG Kint megremeg a nyárfaág; És ablakomra koppan - Úgy érzem most: a kerten át Te jössz felém titokban. A tóba csillag fénye hull, S lent megdereng a mélyvíz. Úgy érzem: kínom elcsitul, S már megbékélek én is. A hold szikrázik fényesen, A felhő szerteszéled. Úgy érzem: rád emlékezem Mindig, amíg csak élek. (1947/1974) Képes Géza fordítása

Román költők