Román költők

> LUMINTA URS
> Sz. 1969, Marosludas. 1995-ben végzett román-francia szakot a kolozsvári Bölcsészkaron. Az egyetemi diáklap szerkesztője volt. Első kötete 1997-ben jelent meg.
a szomszéd szoba (camera de alaturi) finom italokból születtem én apám sokszoros érzékeiből. vámpír voltam és gyilkos a vér tükreitől megnyomorítva. szenvedtem kúttól alkonytól és a hattyúktól. milyen kár halálom előtt ezt a javíthatatlan jelet ezt a finom mérget az éjnek adom. hajam parfümökre féltékeny angyal bűzével üdvözöl. csontváz-khimérák bírnak engem és szavak melyeket itt hallok meg és a túlvilágra küldöm őket. együttélek velük a hold őrült harmóniájában aki társam nekem, rossz utazónak bohóc-útjaimon. a legjobb a világok közül (cea mai buna dintre lumi) a legjobb a világok közül - az emlékezet égető csodák tette álnok következmény te nem vagy napirenden. te a Történet vagy. foglalj helyet vagy »tégy bánatossá« - nézd előttünk a mezőt hol valaha Isten és Izráel fiainak hangját hallva Ábrahám énekelve bolyongott. hihetetlen csodák és szerelmek történtek itt. mert az Úr köztük vala. foglalj helyet, Történet. egy napon ajkaid a bosszúságtól és őrülettől égetni fognak és akkor szép lesz minden mert a rémület húsunkba visszatér mert a szeretettek nem hordják többé vállaikon a kínt mert kik bocsánatot nyertek legyőzöttek és szeretettek leendnek isteni szeretettel Éva börtönei (inchisorile Evei) Szerelmem egy szenilis lány, szárnyaknak és mély kalapodnak örvendő, melybe mítoszokat és Holdat tömtél. Azúrkék szakálladdal vezethetted volna a világot, és elfeledett érzéseket kölcsönözhettél volna neki. Isten földjére gyűlöletben és megátkozott testekben visszatért egyfajta krisna. V. Péter, távoli és oly keserű lény, kimondhatatlanul boldoggá teszel; boldoggá teszel, és csak tapogatsz a te kissé csökönyös, kissé vén, csak szorgos tengereket ölelni jó kezeiddel. london utca (strada londra) egy gyönyörű nőre támaszkodó este ahogy hallottam egyszer mondod viaszidőben beszíva a részegség látnoki légkörét. én visszatérek a gabonatáblákra hogy fölváltsam az aranyozott túltörékeny halandókat. a bestiákat. onnan elmondhatnám a Diszkrét nő köpenyének meséjét elámíthatnálak kék-zörejekkel. némán. házam úgyis tele van dolgaiddal kezeiddel melyeket »aludni aludni tanítasz« minél tovább gazdag asztalaitoktól egy hallgatag kutyát viszek magamban eme zálogtól kábán várakozástól bemocskolva. egy stupid féreg. ő zsoltáros könyvet tart a térdén és imádkozik. a rebellis szépség (frumusetea rebela) Ah, hogy utálom a dolgok rendjét, melyben elfelejtett állapotok párosodnak. Néha azt hiszem, hegy vagy, melyről hatalmas, gyilkos, szent állatok osonnak le. Ők mind rólad beszélnek. A halálról. Ó, de hát te a Fantasztikus Könyvtárból jössz, melyben nemrég Isten angyalai és a vakító szubrettek összevegyültek mint egy termékeny sereg. Alföldön voltam, mikor a hegyekbe menekültem, én, a finom érzések koldusa, én, világ Érzékije csupán, a Tiszta. a vízi ütközet (batalia acvatica) a türelmetlenség acéltőröket dobál utamba. eufórikus és gyöngéd mágnesek. Én álnokul vérbe merülök majd, a ti átkozott bőrötökbe (mert ott tenyésznek a félelem hangyái). Ti többé nem éritek meg vöröses hullámokon a Sátrak Ünnepét. sápadt ujjakkal szófogadó gyerekeket győztök le meg a holdat. Barátom azt mondod hogy a testek lassan őrülnek meg és hogy eme mocorgás halált hoz. Mikor én egész idő alatt nem gondoltam másra csupán a távoli mezőkön rég elmúlt hajókra és délibábokra. nők tavasza (printemps des femmes) itt laktál egy ideig - a bizarr szóban. levetkőzöm ezt az egész me- lankóliát a rendszeres falhozállításaimat. a bestiákat. néha a zsenge fiatal törékeny ringyókhoz hasonlítottál. ők mutatták meg neked az ama szavakhoz vezető utat melyekben átmenetileg laktál, az élelmes állapotokhoz vezetőt. egy napon aztán megszülettünk és a szerelem nyomai voltak testeden. nem a reményé. gyakran vergődtem az elkeseredés hálójában. onnan simogattam tébolyultan vulgáris testedet mit mohón vagy csak őrülten csakis nekem takartál ki. Lövétei Lázár László fordításai a zongorista, a ringyó és a kicsi emberek (pianistul, tirfa si omuleti mici) egyre szomorúbb és bódítóbb episztolák jönnek távoli országokból én ki hallom minden hangotokat szédülten fogom énekelni ezt a bolond lelkesülést meztelen jövök vissza és egy barackkal a kezemben barátaimnak. de vajon mit avass fel szabadultan azon szkizós estén mikor szerelemmel jössz hogy felemeld bőröm monotóniáját a nehéz ellenállás parfümjét? egyetemeim (universitatile mele) infamáló látomásokat akarok melyek tönkretegyenek engem. (melyekből ne lássatok). ezrével akarok vodkát és rockzenét hogy meséljek a nagyanyámról ki tehetséges és forró hüllő volt. egyképpen ő szült (engem) és én nem tudom és senki sem tudja. és én a nőiesség gyenge ízét élve leborulok a bor istene előtt (általa, gondolom, jobban jöttem a világra) mivel ő nevet a hiszékenyeken és a gyerekeken egy kevés fényt és imádatot szomorúan dobva feléd. Sántha Attila fordításai (A Bestiárium c., 1998-ban Kolozsváron és Sepsiszentgyörgyön megjelent kétnyelvű kötet alapján)

Román költők