Román költők

LA STEAUA La steaua care-a rasarit E-o cale-atit de lunga, Ca mii de ani i-au trebuit Luminii sa ne-ajunga. Poate de mult s-a stins in drum In departari albastre, Iar raza ei abia acum Luci vederii noastre. Icoana stelei ce-a murit Incet pe cer se suie: Era pe cind nu s-a zarit, Azi o vedem, si nu e. Tot astfel cind al nostru dor Pieri in noapte-adinca, Lumina stinsului amor Ne urmareste inca. A CSILLAG A csillag, mely reánk ragyog, Tőlünk oly nagyon messze van, Hogy eltelnek évszázadok, Míg fénye szemünkig villan. Lehet, hogy kialudt régen Fénye az ezredév alatt, A mennyek végtelenében Pályáján hogy körülhaladt. A meghalt csillagnak képe Lassan feltűnik az égen. Így tűnt fel ott ezer éve: Most látjuk, s ő nincs már régen. Mikor a hő vágynak vége S elhagyta már rég szívünket: Kialudt szerelmünk fénye Követ soká még bennünket. (1895) Szőcs Géza fordítása A CSILLAGIG A csillagig, mely fent kigyúlt, Hosszú az út az éjbe, Ezredév ezredévre múlt, Míg ideért a fénye. Talán már régen kialudt Ott fenn a kék mezőben, De hozzánk a fény csak ma jut, Csak most van érkezőben. A csillag, amely rég halott, Megy lassan fel az égen. Míg élt: nem láttam, most van ott, Amikor nincs már régen. A szerelmünk is idejut, Ha elhamvadt a vágya: A fénye, mikor kialudt, Követ az éjszakába. (1935/1974) Emőd Tamás fordítása A KIREZGŐ PICI CSILLAGNAK A kirezgő pici csillagnak Oly hosszú, hosszú útja van, Hogy évezredek elrohannak, Míg fénye hozzánk átsuhan. Lehet, már lelke rég kilobbant A tompán kéklő messzeségbe, Mikor sugára, az a roppant, Szemünk tükrébe alig ég be. A rég halott csillag alakja Lassan csak fellobog az égen. Volt, amíg nem tűnt fel ragyogva, Mikor látjuk: már vége régen. Így, midőn vágyunk halva már a Mélységes éjben s nem virágzik: A kihunyt szerelem sugára Követ bennünket még sokáig. (1967) Oláh Gábor fordítása A CSILLAGIG A csillagig, mely fellebeg, Oly hosszú út az égen, Hogy ezredévek kellenek, Míg fénye földet érjen. A csillag tán már rég halott A kéklő végtelenben, de fénye még csak most ragyog Ismét a földi szemben. Képmása holtan felremeg S az éji égre hintál. Volt és nem látták emberek. Most látják, ámde nincs már. Holt vágyunk is már rég sötét Vak éjbe tűnt remegve, S kihűlt szerelmünk fénye még Kísér bennünket egyre. (1927/1959) Szemlér Ferenc fordítása A CSILLAGIG A csillagig, mely este kel, Az út oly véghetetlen, Hogy ezredévek múlnak el, Míg fénye ide lebben. Lehet: már régen kialudt A kéklő távolokban, De rezgő fénye, a hazug, Egünkön csak ma lobban. A csillagkép, mely régen holt, Lassan suhan az égre; Amíg nem látta senki: volt, Ma látjuk már: de vége. Épp így: ha béna és süket És éjbe hullt a vágyunk, A holt szerelmek fényüket Még küldözik utánunk. (1927/1972) Dsida Jenő fordítása A CSILLAGIG A csillagig, mely messze kel, oly hosszú út köt véget, hogy évezredek múlnak el, míg fénye ide érhet. Lehet, régen elenyészett a kéklő messzeségben, mikor még villan merészet szemünknek tükörében. A csillagkép, mely immár holt, lassan száll fel az égre; még nem láttuk s régóta volt, ma látjuk s régen: vége. Vágyunknak is, mely lobbal ég, ha sötét éj vet véget: a tűnt szerelem tüze még szívünkben egyre éget. (1934) Kibédi Sándor fordítása A CSILLAGIG Mely felragyog - a csillagig Oly mérhetetlen út van, Hogy sok ezer év kell, amíg A fénye hozzánk juthat. Útközben rég kihunyt, lehet, A kékben szálló szikra, Ám sugara csak mostan vet Fényeket arcainkra. A holt csillagnak képe, ím, Még fenn halad az égen; Míg volt - nem látták szemeink, Most látjuk s nincs már régen. Épp így, ha vágyunk már nem ég S vak éjtszakába süppedt, Halott szerelmünk fénye még Egyre követ bennünket... (1939) Finta Gerő fordítása A CSILLAGIG... A csillagig, mely este kel, Nagy út visz át az éjen, Fényének évek ezre kell, Hogy hozzánk is elérjen. Lehet, hogy útközben kihült, S a kéklő űrbe tünt le, De fénye, mit régóta küld, Csak most villan szemünkbe. Holt képe felsuhan, kigyúl S ott ég, mint égi fényfolt; Már volt, de láthatatlanul, - Mi látjuk őt, de rég holt. Épp így, ha vágyunk már nem ég - Vak éj alatt veszett ki, - Kihunyt szerelmünk fénye még Tovább is fog követni. (1933/1961) Franyó Zoltán fordítása

Román költők