Román költők

MARIUS ROBESCU
(Sz. 1943, Bukarestben) Tanulmányait a román főváros bölcsészkarán végezte, szerkesztő. A falutól elszakadt városlakó fájdalmas hangulatváltásának költője.
GYEREKRAJZ A gyerek rajzol egy házat felépíti kívül-belül odabent asztalt állít odaki lépcső is kerül odabent ülünk én te ő én te ő az asztal körül a lépcső mellett kiskutya harapós maradj kívül én te ő lám-lám csupa törzs fej végtag vagyunk négy vézna vonal egy karika egy háromszög ennyi az alakunk a ház mintha egy utcában állna az utca egy lakótelep szívében a lakótelep kisebb városkában a város az éjben a házon szám is van (ha nem tudnátok) az utca neve: Árnyas Út ki levelet ír ide címezze aki nem annak le is út fel is út FÜST Gyümölcsösbe csöppentem egyszer én reggel felé, meggyfák és barackfák közé, virágbomláskor épp a kertész együgyű fajta (biztosan az apám) alágyújtott a kerítés menti gaznak a füst lomhán szállongta be a friss tavaszi szél ösvényeit esze ágába se volt tovaillanni körülszimatolta a zsenge ágat, végignyalta a szirmokat vörösre marta a szemem orromba illó tömjén szagát terelte de a teremtés ujjongó ragyogása tisztára mosta fölöttünk az eget kölyök voltam virágmintás hálóingben álltam a legrövidebb úton szöktem el, az ablakon át fagyos sarkamon a fény mint az üvegen átderengett míg ama reggel harmatján topogtam (Cseke Gábor fordításai) ELMÉLKEDŐ TESTHELYZET Az elmélkedő testhelyzet, tisztelt elmélkedők kedves lélekedzők, levitációs meg egyéb technikák művelői, a legjobb elmélkedő testhelyzet a kézretámasztott fej és a vízbe lógatott vérző lábak, de ezt nem lehet bármikor alkalmazni - A fej legyen nehéz, mint a kő, a kezek fáradtak, a láb kristálytiszta folyóba mártózzék (ah, áttetsző sodrás simogatja a legalázatosabb emberi húst!) Én is szeretnék egy reggelen füves, virágos parton ébredni, hallani a bal vállam mögött az erdő suttogását. A legszebb meglepetés tudni, hogy nem érhet semmiféle meglepetés, beleszövődve milliárd falevél neszébe, felszívódva a gyökerekbe, azt se bánnám, ha vadállatoktól felfalatozva még így is édesebb lenne eltűnnöm mint nyakkendő általi halálra ítélve egy nagyváros kőrengetegében. (Lendvay Éva fordítása)

Román költők