Varjas Endre versei

TARTALOM

derűs alkalmi klapanciák 
a senki testámentomából barátaimnak
istenes klapanciák 
a senki testámentomából
két derűs klapancia 
a senki testámentomából
derűs alkalmi klapanciák 
a senki testámentomából gyerekeknek
csöndes alkalmi  klapancia 
a senki testámentomából
szomorú istenes klapancia 
a senki testámentomából
derűs alkalmi klapancia 
a senki testámentomából
derűs alkalmi klapancia 
a senki testámentomából
derűs klapanciapár 
a senki testámentomából
derűs alkalmi klapancia 
a senki testámentomából
derűs alkalmi klapanciák 
a senki testámentomából judithnak
szerelmes klapanciák 
a senki testámentomából judithnak
derűs alkalmi klapanciák 
a senki testámentomából
derűs alkalmi klapanciák 
a senki testámentomából
derűs alkalmi klapanciák 
a senki testámentomából
Létrejövés
Babérliget Lykia felett
Szent idők múlása - március

derűs alkalmi klapanciák
a senki testámentomából
barátaimnak 

1.
		“fák közt virág közt” “egy padon”
		“folytatódom” “nem a fűben a
		fákban hanem az egészben”
						József Attila

halottaim saját élőjeként
vagyok magam sajátja: én saját
magam - vagyok sajátom: a saját
magányomé - magányom: önmagam

de önmagában (nem fűben fákban
hanem az egészben folytatódván)
életem-halálom - ami vagyok:
vagyok élőtelen-halottalan

2.
csillaggá válnék hirtelen
fönn aludnék az égen
azt álmodnám hogy idelenn
a messzi eget nézem

fölébrednék hogy csillagok
ragyognak körülöttem
nem érteném meg hol vagyok
milyen mélységből jöttem

3.
van úgy hogy pénzre vágyom sokra
van hogy önzetlen asszonyokra
akikről mint a száraz lombok
lehullik szépen blúz és szoknya

máskor meg azt szeretném inkább
ha régi asszonyok megírnák
hogy engem a legjobb szeretni
és elfeledték minden kínját

4.
magamat én általuk szeretem
mi kívül van nekem fontosabb
élek ezen a nehéz terepen
mely egyszerre virágzik s rohad

nyomomban koslat a sakál idő
az eszmék rejtőzködő vadak
a döbbent homályból lépnek elő
aknarobbanás a pillanat

lassú rögök közt kúszik egy csepp tank
páncélos rovar rideg pára
permetez távol dühös eb vakkant
nem is dühös csak fázik árva

5.
		“kedélyes beletörődéssel gondolja
		végig ennek így kellett történni
		nekem sohasem lehet egy jó napom”
                                                Kardos G. György:
                                                    AVRAHAM BOGATIR HÉT NAPJA

ne köhögj drága beteg ne légy
a fejed se a szíved se fájjon
mint tenyérrel pisla gyertyafényt
megóvlak e huzatos világon

s ha perceim száradó ruhák
és kipárolog belőlük lassan
a nyirkos létezés - míg tovább
bírom még te se hagyd hogy föladjam

6.
ki bosszút állna majd levett kalappal
és hideg-melegben éjjel-nappal talpal
álljon meg itt már lelkét undor űzi
és szívében lányka képe égjen szűzi

a lányka képe képtelen hiába
az anyja meztelen küldte uszodába
úszni épp ezért nem is tudott szegény
(esőcseppkönny ragyog a nyári ég szemén)

a lányka csak éppen vízbe léphetett
körültekerték őt hurok tekintetek
és hangtalan merült el belefulladt
ó bosszúálló ne feledd kis hugunkat

7.
			Jordán Tamásnak,
			József Attila-estje után

kihányhatatlan szavaim
befelé nőnek - a tiszta
lényeg lényegében mindig
klasszicista

élősdi áttételekkel
érgyökér-idegszálszáron
burjánzik fojtogat befon
torokrák igazságom

8.
várom történik valami talán
s miközben várom félek tőle
üresen mint egy hangár amikor
kiszálltak a gépek belőle

és köröznek morogva magasan
írnának mintha levegőbe
fontos üzeneteket amiket
isten bízott a repülőkre

kik régen sejtik: gyilkolni akár-
mivel (még versekkel is) lehet
e szigorú világban a halál
mindennél sokkal elevenebb

9.
uram esendő áldozat vagyunk előtted
ki csillagok planéták garmadáit lőtted
az űrbe és letörlöd őket holdak földek
csak mint a szélnek gyertyaláng neked nem többek

előtted áldozat vagyunk uram esendő
a múlt kivet taszít jelen ijeszt jövendő
vagyunk uram bánat- s csömörrel töltött bendő
tört szív repedt harang szivárgó teknő

10.
ezt az istent én nem ismerem
noha hiányzik ő nekem nagyon
néha kívánom is hogy legyen
viszont ha mégis volna elhagyom

legyen oltára híve papja
magának ahogy az alligátor
vagy rabszolgája mint a hangya
és idegenüljön el magától

11.
		“hát csakugyan veszett kutyák
		vagyunk testvéreim hogy egy-
		más húsát tépjük és miért”
					Miroslav Krleza

arról álmodtam hogy ölni kell
és arra riadtam: én fogok
még most is a verejték kiver
ha álmomra visszagondolok

ezért maradtam itthon máma
a félelemhez elég ennyi
mintha cellába lennék zárva
mert mindig jó akartam lenni

istenes
klapanciák a senki testámentomából

1.

tisztálkodnak hogy tisztaságuk
titkolják napfürdőznek hogy
sugárzásuk vesszen el könyörgő
tekintetünk tolvajlámpafény-

körében és nehogy észrevegyük
mennyire magányosak vagyunk
nélkülük - belénk szerelmesednek
mint bilincs a rabba de mire

tisztázódnak a hadállások s a
frontok között (ki tudja már
hanyadszor) kiújulnak a harci
cselekmények hová leszünk uram

2.
kiméretlen a te időd uram ki
árva vagy s talán konok az árva-
ságban mint térből s időből kivetett
helyek örök én viszont bezárva

élek kíméletlen kimért időmben
szerdákra jönnek újabb szerdák
mint sivatag homok minden csöpp vizet
az életem magukba szívják

kitátott száj a fogyó hold a ködben
csöndcsillagkép fagyfogsorok rágnak
trágár tárgyak tolongnak körülöttem
káromkodással elfedett tájak

3.
ki veledtelen az önmagátlan
futásaim tehozzád szaladtak
csókolásom savanyú szájszagot
lihegett arcodba cigaretták

keserű keservét panaszolta
felböfögte vágyam erjedő méz-
illatát csupán hű meghalásom
nyugodott melletted éjszakánta

álmodásom nem aludt - éberen
virrasztását hiába ringatta
szerelmes csitításod csecsemő
éhességem jajgatás volt vígasz-

talhatatlanul csak sivalkodott
veledtelen hát önmagamtalan
vacogásom öledben reszketett
elveszíteni hiányzásodat

4.
inkább szerelmes költeményt kellene
inkább szeméről melléről öléről
szerelmes verseket adjál istenem
kifeledkezni az örvény időből

kínálj meg uram buja szavaiddal
a kimondatlan hetek és hónapok
után a csönd rabságából hogy fel-
oldozzanak lehessek ki vagyok

két derűs
klapancia a senki testámentomából

1. klapancia

ezer forintot ér a versem
van benne minden ami kellhet
arany csörög lobog a szellem
széles mezők meg tágas termek

szerelmesek futó szerelmek
szervezkednek a halál ellen
jambus lüktet rím rímet kerget
jelen s jövő fogódzik bennem

körtáncra össze - minden percet
türelmetlen idő lök félre
harsányan hatalmával henceg
ha végül megfizetnek érte

jut majd belőle ótépére
mely kölcsönnel mutatja: bízik
a romló helyzet ellenére
bennem és számít rám a sírig

hogy rendben törlesztek mint illik
s levelet küld ha olykor késve
(miért csak költő írjon mindig
s miért csak múzsacsókot kérve?)

ami föllelkesít s megindít
tétellé lesz egyenlegemben
ám mindez hálisten nem indig-
nál sőt munkára serkent engem

költőnek nincsen órabére
s ha életétől visszaretten
ingyen szivárog orra vére
nem élhetünk meg abból ketten

töprengek s nem utálom érte
magam bár nincs miért szeressem
az ember egyet-mást elérve
valami véglegest keressen

item hát: negyvenéves férfi
kínálja életét cserébe
unalomért (nem baj ha régi)
»megegyezéssel« jeligére

isten ha létezik megérti

2. (másik) klapancia

minden jelenthet valamit hiszem
de nem téveszt meg hogy a rózsa
virágot bont nyaranta rendesen
hogy illatát önzetlen szórja

spórát nevel a fürge gomba
csónak csobog az álmodó vizen
míg leng a parti cserje lombja
s hibátlan óraként ketyeg szivem

nem készítek naponta mérleget
időm sincs rá míg egyelőre élek
lehet igaz - igazság nem lehet
az évszakok hogy mindig visszatérnek

derűs alkalmi klapanciák
a senki testámentomából
gyerekeknek

1
mesekezdő

zene zengjen
bona bongjon
mesehangom
mesét mondjon

meseszáron
nap virágzik
fénye fénylik
héthatárig

hullta álom
kelte nappal
csöndes este
csendül halk dal

2
névnapi mondóka

erzsika-zsóka
fürge manóka
mókusi móka

táncol a lába
karja és háta
keze és talpa

csizmája sarka
csipcsiri-csóka
röppen a csókja

piros az arca
ahogyan járja
erzsike-zsóka

3
évszakhívogató

ősz száz színű szagú jöjj el
kacér szőlőszemeiddel
rikoltozó verebeiddel

csodák csikorgó tele jöjj el
jégen futó örömökkel
puha havakkal varázsköddel

virágébresztő tavasz jöjj el
felhőt öklelő hegyeiddel
csepegő csorgó vizeiddel

távoli tájak nyara jöjj el
felhőárnyaktól borzas földdel
lobogó tüzekkel égő zölddel

nappalok lihegő melegével
lopózó lomha léptű éjjel
cikkanó fénnyel

4
virágének

mikor virág voltam
akkor úgy játszottam
hogy akit szerettem
annak illatoztam

mikor kutya voltam
akkor úgy játszottam
hogy akit szerettem
akörül táncoltam

csillag életemben
akkor úgy játszottam
hogy akit szerettem
csak annak fénylettem

amikor lomb voltam
akkor úgy játszottam
hogy akit szerettem
csak annak susogtam

pisztráng életemben
akkor úgy játszottam
hogy akit szerettem
a hegyi patakból
kezébe ugrottam

csöndes alkalmi 
klapancia
a senki testámentomából

őszi dogmatika

az őszi csönd lassan körülvesz
és ringat hogy bár el nem alszom
mint álmodóké kisimult lesz
meglágyul tőle érdes arcom

ez a béke mely zavartalan
porként települ vackaimra
hogy idegenként nézzem magam
viszonyaimba kavarodva

és körülöttem a világot
mint sárga levél a fa lombját
közel és mégis messzi állok
látom a törzset hogy befonják

falánk liánok élősködve
fagyöngy november érlelődik
eső permetez ritka ködre
nem látni benne a jövőig

félek ettől a nyugalomtól
mint fűtőtesten sötét macska
ül a lelkemben és dorombol
koromtalan még puha mancsa

én úgy szeretnék élni mint a
gyermekek nekik hogy szálljanak
nem kell csupán egy ócska hinta
mely zsinóron leng az ág alatt

de tagadom hogy lenne isten
ha volna magát gyűlölné csak
mert olyan égi tehetetlen
mint költeményben a hasonlat

ha tényleg volna unná magát
bennünket pedig meg is vetne
mert nem akarja hogy imádják
akik csak hinni bírnak benne

szomorú istenes
klapancia a senki testámentomából

elhullámzik

kiülsz a Duna-partra
s míg nézed a vizet
áthull az alkonyatba
a délután - hideg

tenyereden az állad
könyököd térdeden
fáradtan görbül vállad
sebzett vagy vértelen

mint a templomok arany
csúcsai kereszttel
markolnak üres eget
téged sem ereszt el

a csiszolt gyémánt magány
(bár átlátszó - kemény)
verődöl tükörfalán
mint ide-oda fény

fölél a balszerencse
korhadt fát hű lián
átölel éhes csöndje
csak hagyd magad - kinál

nyugalmat incselegve
halott vizen simán
ragacsos békalencse
szaporul: a hiány

mi hiányzik ha tudnád
lehetnél boldogabb
pályádat bízva futnád
hinnéd hogy elfogad

valami kedves isten
s óvna vigyázna rád
ő lenne aki nincsen
a bátyád vagy apád

de nem vagy elég bölcs sem
sem eléggé buta
hogy megnyugodj a hitben
mint csonttal a kutya

szíven öklöz a kétely
szerelmesen lehúz
így fojtja meg szelíden
zsákmányát a hiúz

ne kérdezd meg miért van
így ami így lehet
csak egy disszonáns dallam
hullámzik el veled

törvény telik be rajtad
s mire kiismered
életed végighaltad
másikban nincs helyed

derűs alkalmi klapancia
a senki testámentomából

domini canus
avagy az isten ebe

	afféle frígyládikóként küldöm
	volt kollégáimnak az ÉS-nél

a kutya olykor visszatér a
házhoz amelyben fölnevelkedett
szomorú szemmel körülvizslat
és a vér a füst idegen ürülék
bűzén át fölismeri saját
összetéveszthetetlen illatát
a sarkok szögletek körül - ez
itt az én rövírem az én hazám
és nincsen állat ember ördög
aki jogosabban lenne otthon itt

- ekként gondolkodik az eb a
rommá romlott házban és a lábát
reflexszerűen emelinti
a kapuoszlop sarokkövénél
isten a párák függönyén át
sajnálkozón a földre letekint
egy eb holmi romok tövében
szaglászik a falra nyomot spriccel
mert nincsen állat ember ördög
aki jogosabban lenne otthon itt

az isten elmereng: halandó
örökkévalóság - asztrálkeze
szelíden támasztja meg állát
holdezüst haján dicsfény csillámlik
a kutya hű de csak magához
ha döntött már aszerint él macskát
és patkányt egyaránt megugat
vonít csahol míg bele nem döglik
de nincsen állat ember ördög
aki jogosabban lenne otthon itt

bár tetemén patkány meg macska
verekszik osztozik ő hangtalan
vicsorít némán röhög a vég
utáni viszontagságokon mert
génekbe kódolt bizonyságként
közvetítik üzenetét szagát
sarkok szögletek oszlopok
- már törmelékké lett a régi ház
mégsincsen állat ember ördög
aki jogosabban lenne otthon itt

az isten hallgat - van rá idő
hogy majd a dolgok maguk kiforogják
magukat - gondolja és háta
mögött egy távoli gombafelhő
emelkedik a dicsfény felragyog
a stronciumos széllökéstől
- de szép - szól isten az elpárolgó
világtengerek tükrébe nézve
nincsen más állat ember ördög
aki jogosabban lenne otthon itt

a kutya nem haragszik van épp
elég baja nyüszít ha szíve fáj
csahol ha gondok gyötrik isten
meg mint egy jólelkű kantinoslány
szétosztja mindeneknek a meg-
bocsátás kiméricskélt kegyelmét
mondván ha egynek többet adna
kerül akinek semmi sem jut
mégsem lesz állat ember ördög
aki jogosabban lenne otthon itt

herceg
ez isten és az eb egyedi
nézete az ördögoptikának
más mutatkozik meg mint ahogy
az ember szintén mást tapasztal
s a macska szemszögéből mindez
nem ilyen ám a patkány ugyancsak
másképp látja - hát senkinek se
higgy tulajdon önmagadon kívül
tudod: nincs állat ember ördög
aki jogosabban lenne otthon itt

derűs alkalmi klapancia
a senki testámentomából

kagylóba gyöngyöt

kinő a szakállam hullik a hajam
felnőtt embernek mondhatom magam
ez hazugság mégis (hihető noha)
mind aki felnő marad ostoba

bennem komisz kölyök pöröl a perccel
ami elpörög neki az nem kell
csak a maradandó csakis a semmi
taníthat kissé igazabb lenni

mert örök fonákul ami hiányzik
minden lehetnék ha volnék másik
hogyha lennék te vagy ha te én lennél
szabadabb volnánk talán istennél

ám ez is hazugság vagy rosszabb: mentség
aki én vagyok neked az tessék
én maradjak én és úgy légy te magad
úgy leszel igaz úgy leszek szabad

és így leszel szabad így leszek igaz
összedől minden kártyavár-vigasz
végső kérdésekre sincs végső válasz
jövővé múlttá egyaránt válhatsz

jelen csak bennem vagy - kagylóba gyöngyöt
ölelésünkbe szerelmet költök
s mint tengeráramlás a történelem
összeringat majd tégedet velem

de hazugság ez is csak képes beszéd
mint gyanakvó gyerek ha mesét
mond az apja este - belekérdez és
éberen tartja ez a kétkedés

nem alszik el figyel - csalásra cselre
less te is szavam ha hitegetne
szeretlek és szeretsz? hús vagy hús vagyok
egymáson gyönyört surlódó husok

négy pár végtag arcok szájak és ölek
találkozásunk olyan ősöreg
hogy át sem látható egy léha spirál
amin rugózva lóg a lét csinál

belőlünk bohócot néhány csöpp maszat
amit lemosol a zuhany alatt
- ezt se hidd el ez is csapda csak hiszen
én is csak mondom de én sem hiszem

gyereklek öregen kamaszlok vénen
amit tudhatnék rémülten kétlem
az igazság csupán míg jég a napon
mint a hópehely míg el nem kapom

derűs klapanciapár
a senki testámentomából

verslüktetés megint

1.
ha megölellek verset lüktetel
s mikor fölébredek az is (akár
kamaszkoromban utóljára) vers
bár régen hónak kéne hullnia
ahogy a hajnal elkopog szinkó-
pa léptein harisnyafényű köd
dereng fehér dér zúzmara esőz
versmértékcsillogás-eső szitál
csordultig költeménnyel hogy szakad
mint kaptatón kapaszkodóról hogy
dől belőlem rólam mint verejték
már néha elhiszem hogy mindez van
valóban s benne én (mint bennem ez
a mindez létezik) igaz vagyok

2.
egy lomha keselyű fészkel a bal
vállam alatt kotlik a szívemen
kikölti bennem a halált de vers
ez is vérrögnyi létezése sincs
csupán egy metafóra infarktus
előtt tíz perccel órával évvel
nem volna mintha mindegy mennyivel
rég hónak kellett volna hullnia
de költemény csupán a tél hason-
lat mint a szerelem csak líra mely
ha megöleltem verset lüktetett
aztán a fínom bíbelődés míg
a forma megtalálja önmagát
szép komplex kép ugye hogy meghalok

derűs alkalmi klapancia
a senki testámentomából

a nagy azértis

ma ébren maradok érted és magamért
virrasztok egyedül mint illik amikor
halott van a házban
				 letelvén a mesék
háromnapos éve gyászolom a nyarunk
királylányszeretőm hétfejű bánatok
kastélyának rabja hiába sajnállak
én a három próbát: tüzet vizet semmit
ki nem bírom állni csak elhagylak végleg

szemedben a bánat arcomon a harag
térképvonalai földrengéskuszáltak
szerelem s gyűlölet hegyei völgyei
az idővízözön hullámverésében
összerombolódtak
			   egymásra eszmélve
mit felejtettünk el keresni találni
tulajdon magunkban? mit védtél ellenem
ellened mit védtem? már csak szánlak téged

neked adtam mindent amit kapni tudtál
nemrég párálló zöld dzsungelem lombjain
fagyboszorkánysikoly virága burjánzik
néma papagájok szívében kidöntött
trillák hosszú-hosszú tutajai úsznak
az óceán felé szerelemszigetek
vad illata lebeg színtelen szivárvány
feszül hószakállú felhőhajú szélben

nem tudok örömet szőni bocsánatból
vétkeid takarni türelemköpenybe
közönyöm megfagyaszt haragom megéget
előttem meztelen-átlátszóvá leszel
súlytalanabbá mint a fölszálló pára
nyári eső után
			 eltűnsz mint a fagyban
kihúny a délibáb fekete jégtájon
kóborolsz hiába kiáltozol értem

visszavettem már a szerelem kabátját
reszketsz a nélkülem-valóság telében
nem lehetsz többé több csak ami valóban
tucatból tucategy
			    magadhoz valóbbnál
keress tüzet: másnál s dicsekedj: lehettél
volna méltóbb hozzám (nem mint megérdemlem
csak mint lehetséges mert hogy töredéknyit
visszaadj belőlem kicsi vagy és gyönge)

én már nem kereslek nem hívlak nem várlak
új színeket eztán nem álmodok terád
kifosztódtál szegény eltékozolódtál
mellettem mint vagyon amit a méltatlan
örökös szerteszór szerencsét remélve
az utolsó percig
			   túl nagy tétre tettél
vesztettél ismerd el: jövőbe vezető
kapuink ajtóink becsapódtak döngve

csöndem templomába magamba húzódom
istent káromlással feleletre bírni:
hol a holnaputánt ígérő holnap mely
ma volt esedékes? hová tűnt egyetlen
kalózkincs vagyonom: az idő a titkos
naparanyfénypénz a mindent kifizető?
zsebemben nincsen több csak a nagy azértis
az úton amely a boldogság felé visz

derűs alkalmi klapanciák
a senki testámentomából
judithnak

1
ha majd az asszonyom leszel szerelmem
s az üldöző világ nyomunkat elveszíti
szűkölve lemaradnak a véreb gond-bajok
mögöttünk igen ha majd az asszonyom -

hidd el hogy én hiszem: elég egymásra
néznünk szerelmem s bólintanunk és elég
igent mondani s ahogy valami kodacolor-
fényességszínű csodásan ragyogó jövő

mosóporreklámmennyországában megtisztul
a piszkos ing nyaka majd hozzádszépül
a levetett múltidő amelyben egymás híján
büdös valánk a bűntől de mint a hónalj-

szag desodorálás után csak mondj igent
megtisztulunk kis bűneid nagy árulásaim
a kádból kiörvénylenek és koszsávnyomuk
is jól lesikálható a pasztellcsillogású

kádzománcról szerelmem higgyed el hogy
elhiszem és én is bírjam hinni hogy te
is hiszed: az idő eddig késett sietett
ócska óraként megállt de most a jelen

ez a jeltelen futó pillanatnyi előszoba
jellegtelen és utálatos átmenet szűk
és rövid a félelemtől iszamos felnőtt-
kori szülőcsatorna melyen át a boldog

jövendőbe tárulunk - a jelen mint rossz
kulissza süllyesztőbe hull csak mondj
igent és milliom szobás királyi kastély
siklik alá szerelmünk zsinórpadlásáról

örömteli pillanat lészen minden szobája
(s mindegyik falán halkan ketyeg vagy
épp harangoz a diadalmas örökkévalóság)
ha majd az asszonyom leszel nem rémiszt

el a sebészkéscikkanással fölkoncolt
bőrű holnap: a műanyagidő szívdobogása:
szívem zaja - mondjál igent s nem félek
majd a szívembe ültetett jóistenipari

nagyüzemtől - a gépi billentyűzet majd
éppen úgy szeret mint én csak hidd el
én is elhiszem hogy majd ásó- kapa-
meg nagyharangig én leszek hogy ugyanén

hogy ugyanez a mi leszünk utána is csak
mondj igent ezen a színen ebben az édes
tragikomédiában játsszuk el szerelmem
szerelmes szerepünket az ünneplő népek

előtt ha majd az asszonyom leszel igen
s az üldöző világ nyomunkat elveszíti
szűkölve lemaradnak a véreb gond-bajok
mögöttünk igen ha majd az asszonyom -

2
ha majd az asszonyom leszel: a bé nejem
és édes öled atombombabiztos óvóhelyére
összegyűjtjük a túléléshez álmodatlan
konzerválmainkat éjjelente míg az isten

néha fölsöpri kinn az udvart és üldöző
világunk nyomunkat elveszíti jobb lenne
mégis elandalodnunk e forró szerelemben
és arra nem gondolni amire nem gondolni

többé lehetetlen: a létezés hegyoldalán
valami rettentő s egyre lejtőbb lejtőn
zuhan mint lavinagyorsulású fenyegetés
vért fröcsögve görgő pattogó paradicsom

a sorsunk: gorombaéhes fémfogával falja
tépi a tegnapmámaholnap a szájszagú idő
és itt vagyunk a nász előtt szerelmem
szűkölve lemaradnak a véreb gond-bajok

mögöttünk igen ha már a bé nejem vagy -
és átcsónaklunk együtt szorongó éjeken
a hold mint meszes sziklaszív dobog s a
hajnal partján várunk újabb indulásig

a lassú nappal körbejár az ólomég alatt
merül a városok feletti füstködökben el
sötétre sáppadt fény mögött pirul ahogy
kiárad felböfög ez a teli emésztőgödör

pokolpöce veszélyeshulladéktemető jelen
a földből fölszivárog a hórihorgas fák
bogas bozótok szürke ágain a fertőzött
idő a savas esőtől súlyos mennybe isten

mint gondos gazda visszametszi a termő
ágakat hogyan szegülhetnénk mi szembe
majd csak mert szeretlek és szeretsz
pörög gurul velünk már széthullóban ez

a lavinaföldgolyóbis - isten a vén vice
fölsöpri kinn az udvart (mert rendnek
muszáj lennie) a vulkánrobbanás a föld-
rengés előtt még rágyújt füstöl árván s

mikor körmére ég eldobja majd a csikket
de addig nyár a nyár virágzik csillagok
csurognak a júliuséjjelek felhőbércéről
mint néma vízesés: én nagyon szeretlek

tudod ez megmarad míg - mindig megmarad
és édes öled atombombabiztos óvóhelyén
hiába fenyeget zsarol ez a megváltatlan
végű század: tudom szeretsz ez megmarad

                                                              1989

szerelmes klapanciák
a senki testámentomából
judithnak

1.
kezedben zászló rúdja
feszes selyme vagyok
ezen a zászlón tél van
és éber hajnalok
ködökben kúszó utcák
aszfaltján csönd lobog

vonagló gőzcsövekkel
krákogva álmosan
fölkakaslik a reggel
mint bronchitisz roham
rágyújt leszívja mélyen
kávét iszik rohan

kesernyés füst a nappal
hullái tepsiben
életüket idézve
hevernek s idegen
ágyakkal vár rájuk a
másvilág hidegen

2.
ölemben gitár fekszik
te vagy ez a gitár
húrjain játszik ujjam
csöndedből míg kitár
hangjaid izzó húsok
belőlük fény szitál

szeretsz - zubog a ritmus
és zsibong a dallam
hogy szeretlek kinn bagoly-
éjablakszem villan
koromharmat porlik
fűhajú parkokban

ha maradnék - tartóztass
ha mennék - te küldj el
kopogó utcákon várj
hűvös ködből tűnj fel
tél után nyár siessen
ölelkezésünkkel

3.
ínyeden kenyér íze
én vagyok e kenyér
ahogy habzsolva falnál
növekszik a karéj
benned fuldokló éhség
mindújra enni kér

mint aki törlesztene
s hitelt hitelre vesz
féltelek mert szeretlek
és féltesz mert szeretsz
valami egyenletnek
a megoldása ez

vagyunk hát alkimisták
testünk bölcsek köve
egymás ölét övezi
ölelésünk öve
s lessük hogy fölaranylik
a másik öröme

4.
szerelmes boríték vagy
kitárva éhesen
várod hogy belédzárjam
lüktető életem
isten ha elolvassa
majd megbocsájt nekem

és neked is megbocsájt
ha elhiszem hogy van
hogy nincsen a nevénél
jobb fontosabb szavam
de ki bocsájt meg neki
ha nincs vagy arctalan

únott közönnyel hallgat
s az ég fölött lebeg
ha mit sem üzent nekünk
sem nekem sem neked
ha senkit sem küldött hogy
szerelmünk váltsa meg

derűs alkalmi klapanciák
a senki testámentomából

a csönddel szemben

			ad notam Cs. T.

1
persze hogy elkéstünk egy kicsit
persze hogy egy kicsit elkéstünk
judithtal
így aztán állóhely jutott csak

nekünk csak állóhely jut mindig
ez itten állóhely-európa
úgyszólván
szervesen tartozik ehhez az

ehhez az élethez úgyszólván
szervesen tartozik hozzá hogy
judithtal
elkéssünk egy kicsit elkésünk

de nemcsak judithtal késünk el
az ország úgyszintén elkésik
hazánkban
hagyomány elkésve születni

elkésve nőni fel elkésve
szeretni későn házasodni
elkésve
nemzeni késésre nevelni

ez persze jó mentség mindenre
hiszen itt semmi sem sikerül
esetleg
csak félig kell is a jó mentség

2
“nahát szervusz deziré istenem”
“hát szia antoán te semmit sem
változtál talán a pocakod nőtt”
“neked meg a hajad szerintem

ritkább lett” “ez már a vénülés sőt
lehet hogy már meg sem kívánsz egy nőt?”
“öregem lehet hogy ez már a vég?”
közben a régi rend is összedőlt

aki ott fejes volt pofája ég
ennek is itt volt az ideje rég
mégsem örülsz úgy érzed “baszhatom
csak rossz és rosszabb közt választhatnék

olyan volt s ilyen lett a hatalom
kossuth vagy széchenyi én nem tudom
de végül görgey s haynau jön”
nem jöhet más a magyar ugaron

3
ez persze jó mentség mindenre
hiszen itt semmi sem sikerül
esetleg
csak félig kell is a jó mentség

ez igen - gondoltam - ez igen
- gondoltuk vagy három-négyszázan
az ülő-
s az állóhelyeken - ez igen -

gondoltuk tinik és vén faszik
akik ott hallgattuk ez igen
ez igen
azután nem volt több ráadás

vége lett eljöttünk judithtal
tétován álldogált mindenki
a színház
halljában minthogyha várnának

várnánk még történik valami
nem történt semmi sem az ember
hazamegy
fölteszi a régi dalokat

próbál az újakból idézni
várja hogy kijöjjön a lemez
arról a
srácról ki régen a szél ellen

lépkedett előredőlve s a
szél ellen föld felé énekelt
hogy orra
ne bukjon most pedig valami

olyasmit dalol el: egy ember
(aki ő) énekel meztelen
a csönddel
énekel a csönddel szemben

derűs alkalmi klapanciák
a senki testámentomából

isten kalapján

		szonettkoszorú barátaim
		Koncz Zsuzsa és Mácsai Pál
		születése napjára

(mesterszonett)
mit gondolt isten egy szép napon
hogy gyűlölnie kéne nagyon
kiválasztottait akiket
keményen ver mert igen szeret

gondolta isten “csak büntetem
őket hiszen nagyon szeretem
hogyha gyűlölném őket inkább
éltüket könnyebben kibírnák

tán nem lennének ilyen rosszak
és nem bűnöznének naphosszat
nem lopnának nem is ölnének
életfogytig elélhetnének

ha nem sujtanám szeretettel
boldogabb lehetne az ember”

1
mit gondolt isten egy szép napon
hogy “van egy jó pörge kalapom
mezei virágokból tarka
bokréta is díszeleg rajta

színesen lobog a kalapon
ha szél fúj és fejembe csapom
pipacs nefelejcs árvalányhaj
öröm bánat és végső sóhaj

veres szegfű meg sárga rózsa
szerelmesek becéző csókja
vér és arany jóság gonoszság
bokrétája ez magyarország”

s szereti az isten szilajon
bár gyűlölnie kéne nagyon

2
hogy gyűlölnie kéne nagyon
jól tudja isten tudja bizony
de nem kenyere a logika
hiszen ő minden oknak oka

kérdezé mózest fönn a hegyen:
“hát ökör az isten hogy legyen
következetes mint egy ökör?
vagy mózes ki jogokon tököl

s tombol a táblát összetörve
látván: a nép elfordult tőle”
nem ökör hogy magában igyon
az isten hanem nagyhatalom

mely védi híveit akiket
kiválasztott vagy csak hiteget

3
kiválasztottait akiket
tűz- s vízbe márt hideg- s meleget
váltogatván mint kovácsmester
edzi az acélt - de az ember

törékenyebb s puhább a vasnál
pörölynél üllőnél mit használ -
isten talán észre sem veszi?
vagy teljesen egyremegy neki?

süket? vagy hályog van a szemén?
bár a tűz az izzás fáj a fém-
nek is kalapács alatt zokog
vacogva hűl és máris halott

istent illeti a tisztelet
keményen veri kiket szeret

4
keményen ver minket mert szeret
azzal ver mit velünk elhitet
mint lepke a láng körül kering
mind szűkebb körön köröz s megint

s megint míg belehull a lángba
- a fénynek pusztulás az ára
isten a hitért csalódással
fizet: az életért halállal

lehetek én mint a madárdal
mely szabadon és tisztán szárnyal
szabad és tiszta teli hittel
ha mindehhez egy vasam sincsen

tétlen s téttelen vagyok: tetem
gondolja isten: “büntethetem”

5
gondolja isten: “megbüntetem
hisz kibírja ha tényleg hívem
ha pedig nem az ‑ megérdemli”
nem kell az igazsághoz semmi

csupán egy ember vagy egy isten
hogy megmondja miben kell higgyen
jákob mózes jób jeremiás
és megmondja ki miben hibás

kit kell szeretni kit utálni
krisztus előtti meg utáni
megváltók és próféták közül
kit símogat képen kit törül

tudják merik teszik elegen
közben dúl az istenszerelem

6
szól isten: “verem és szeretem
valamennyi kedves gyerekem
csapásaimból megtanulják
ki itt az úr kié az ország

kinek van itten akarata
amihez képest szaros gatya
minden más akarat és erő”
- és így is van jól gondolja ő

papjai mindig ezt papolták
míg puttonyát telipakolták
most leltár szerint visszaveszik
amit őseink adtak nekik

muszájból adták ‑ parancsra kapják
bárcsak gyűlölném őket inkább

7
hogyha gyűlölni tudnám inkább
a hitet mint egy ócska hintát
melyben visongó kisgyerekként
riadtan leng az emberiség

le s föl süllyedve emelkedve
utálatba és szeretetbe
dühbe haragba bocsánatba
sértő és megértő szavakba

nem lökdösnék vég nélkül ismét
és nem lennének olyan büszkék
az isten fia halálára
a megváltásra licitálva

ki fizet kinek ‑ hogyha tudnánk
éltünket könnyebben kibírnánk

8
éltünket könnyebben kibírnánk
ha sejtenénk hogy a mennyország
mibennünk van: bőrünkbe zárva
és hogy nem mi ‑ az isten árva

ha nem hinnénk és nem szeretnénk
szolgája helyett ura lennénk
mert akár jónás zöld indája
ninivénél a pusztaságba’

amelynek tövén kukac rágott
s ettől elsorvadt ‑ a világot
úgy vesztené el szegény isten
észre sem venné hogy már nincsen

ha tudnák mind amit nem tudnak
a népek nem lennének rosszak

9
“tán nem lennének ilyen rosszak”
‑ bólint az isten s hallgat hosszat
és napi gondjaiba merül
alá színes térképként terül

a világ s európa s benne
ez a kusza kárpát-medence
hol kiéhezett kutyafalkák-
ként egymás ínas húsát falják

testvérhitek és rokoneszmék
mint féltékenyen a szerelmét
megölni kész szerelmes olyan
értelmetlen és boldogtalan

megadván magát a gonosznak
ártatlan nép bűnöz naphosszat

10
bár nem bűnöznének naphosszat
(a kolbász rövid a hét hosszabb)
valahogy mégis meg kell élni
enni kell inni és kefélni

csak úgy lehetek jó ha vagyok
állva pisilek mint a nagyok
de lentről faggatom az eget
keresem istent hol is lehet

senkisem felel minden néma
csak a szél sziszeg vissza néha
felhők gyúródnak szétfoszlanak
kussol a mennybolt szürke a nap

akikről szólna ez a mese
semmit nem lopnának ingyen ma se

11
nem lopnának és nem ölnének
güzülnének szeretkeznének
nem háborút hanem gyereket
csinálnának hiszen emberek

és falván napszínű narancsot
nem fogadnának el parancsot
mert hogy mit muszáj s mit nem szabad
tudnák maguk: elmék nem vadak

tudnák: a test ingyen megterem
mint gyomok zsíros földeken
drága virág viszont a lélek
testükben lelket művelnének

de fittyet hányva öröklétnek
életfogytig elélhetnének

12
elélhetnének életfogytig
a homály végülis eloszlik
felszáll a köd (bár sosem végleg)
kipufogókból bűzös mérgek

áradnak szét: a hazugságok
igérgetnek istent családot
hazát bort búzát békességet
nyugodt erőt bár félve félnek

rettegnek ‑ ezért hazudoznak
mindig nagyobbat és vadabbat
hiszen maguk sem hisznek benne
hogy a jövő övék lehetne

isten sem volna ha az ember
nem sujtaná a szeretettel

13
ha nem sujtanák szeretettel
teli volna vad kétségekkel
isten nem lenne akkor isten
osztoznia kéne a kincsen

amely ‑ meglehet ‑ csak szivárvány
csillaghímzés az éj ruháján
nesze semmi ragadd meg gyorsan
nézd meg a tenyeredben hol van

szép szóval fizess az igéért
keveset adj a nem elégért
gondold végig hogy mennyit nyertél
tulipánt kapsz bár inkább ennél

talán ha nem is volna ember
boldogabb lenne minden ember

14
boldogabb lehetne az ember
hogyha szakálla volna kender
nejének dús keble-öröksége
volna s jönne az örök béke

gonosz álom lenne a sok baj
és teljesülne minden óhaj
kastélyban laknánk száz szobásban
hol minden napra új ruhánk van

és benne mind ifjabbak lennénk
nem híznánk el bármennyit ennénk
csillag ragyogna mindőnk arcán
csodavilág lesz ‑ akkor aztán

majd senkit sem érdekel bizony
mit gondol isten egy szép napon

derűs alkalmi klapanciák
a senki testámentomából

1. judithnak

köd és eső lóg az udvar fölött
mint koszlott függöny a keskeny egen
az ablakon át bármily otthonos
csaló idill csak - én kételkedem
élvén itt a szép modern világban
mely világomtól fájón idegen
hát ellökném mint gyűlölt kínodat
mert gyötri édes tested szüntelen
- ha nem leszek maradjon terád a
szerelmünkből e kínok hiánya

2. az önmérséklet balladája

kérem mérsékelt tisztelettel
ha olykor bátor voltam volna
ezentúl józanul beszélek
és tartózkodom a szélsőségek
minden fajától óvatosan
például hogyha gyilkost látnék
vagy mondjuk éppen rám támadna
nem védekezem nem sikoltok
csak meghívom egy párbeszédre
a humanizmus lényegéről

vagy észreveszem hogy ez vagy az
derék fickó a nép barátja
közös kincsünk saját zsebébe
számlálja át és úgy forgatja
hogy csak magának legyen zsíros
haszna belőle senki másnak
miközben mindig tisztességet
papol és egyre harsányabban
- meginvitálnám egy vitára
a köztulajdon lényegéről

vagy föltűnne hogy jó barátom
és ellenségem összejátszik
lovag lennék és szemet húnynék
- mert tudhatja ki nem szamár
randa dolgok a szélsőségek
s inkább vennék be patkánymérget
mint hogy a szóról tettre térjek
hisz a józan mérséklet a báj
- javasolnám csevegjünk el
a tiszta hűség lényegéről

herceg
megeshet merő megszokásból
hogy a gyilkos mégis lő vagy szúr
s hogy a többiek sem javulnak
- biztos csupán a mulandóság
míg elvi pózna magasában
akasztva lóg-lengedez a tett
aki cselekszik a szélsőségek
markából el nem menekülhet
- tehát ankétot hirdetek meg
a bölcs mérséklet lényegéről

3. f. vilmosnak

a futó hajók meglassúbbodnak
átomörvényén a magyar haboknak
a fölcsapó láng kihúnyni látszik
csöndben parázslik az elmúlásig
(most rád testálom ezt a nyugalmat
mely sérelmeim mélyén hallgat)
a láng lehamvad fölhullámzásig
hullám lekushad föllángolásig
tűzben hullámban gubbaszt az isten
istenben én s bennem semmi sincsen

4. gyereballadácska

a természet logikájáról
kerek erdő gyönyörű volt
benne gyümölcs bőven termett
tisztásai zsenge fűvén
őzek szarvasok legeltek
mókus ugrált fönn a fákon
nyulak pockok szaporodtak
bivaly és vaddisznó örült
napos sárnak mocsaraknak

vala odu meg itató
több mint amennyi kellett
sőt kétszer annyi hiányt a
vadak soha nem szenvedtek
hanem béke nem volt mégse
félve járt az erdő népe
fürge szeme riadásra
lába kész volt iramlásra

a fűevők meg szegények
mit tehetnek-tehetnének
hogyan vethetnének véget
a végtelen szenvedésnek
kunyoráltak követeltek
szónokoltak igazságról
biztonságról becsületről
jogról demokráciáról

herceg
szóltak ezt-azt szépet bölcset
összehordtak mindhiába
érvényesült a természet
könyörtelen logikája
hiszen ha a ragadozók
megfogadván a kérő szót
nem ennének fűevőket
- éhendöglenének

5. r. gábornak

ami dolgom lehet a világon
rég megutáltam - mégis csinálom
te viszont fotózz és sok lányt szeress
hagyok rád épp elég magányt ehhez
item: gond- s bajaim elszámlázom
szavaim vannak miért nincs álmom
csodálkozom hogy még szeretném
maradna barátom társam eszmém
kiért miért a fene megenne
szeretném de nincsen nyugtom benne

6. plakátvalcerballada
a vursliban verklire

a hajnali villamos visz be a gyárba
ha teli a kocsi hát utazol állva
de hálisten a malév gépeken
kifogástalan a kényelem
a plakát-sztyúárdesz kacéran int neked
gondodat bajodat mind elfelejtheted
sohase töprengj villanyszámlán
töltsd a nyaradat a riviérán

ha sokadikán nem jut babra kenyérre
a nyelvedet rághatod majd el ebédre
ne morogj plakátlány invitál
vacsorázz vele a gundelnál
minden mit szemed-szád meglátna kivánna
a plakát őszintén tenéked kinálja
annyi kell csupán hogy pénzed legyen
nyerhetsz is bőven lóversenyen

nincsen már csak néhány szál cigi zsebedben
pedig a fizetés messzi még veszetten
örülj! vidáman kedélyesen
ezernyi sokszínű plakát üzen
hogy totózz lottózz tőzsdézz vagy lóversenyezz
a jóléted lesz ezenképp egyetemes
ne tarts hát túl nagy összeget otthon
vidd inkább bankba hadd kamatozzon

herceg
az esők majd lemosnak minden plakátot
marad a fal a két háború nyomával
negyvenöt évvel mely potyára elfutott
isten meg figyeli ahogy mi
elkezdjük előlről ugyanott
ugyanúgy ugyanazt csinálni

7. lányomnak

amim már sosem lesz neked hagyom
a hiányt mely fogyhatatlan vagyon
mert csak az van ami most csirázik
ami csupán holnap bontja lombját
aki szerelmével önmagához
hajlik nem szedheti soha csokrát
alig sejted mégis ez a lényeg
benned és magamban ezt kutatom
a tisztuló súlyos emberséget
mely áttör bennünk múlton és valón

8. seggluk ballada

torkán akad a nokkedli a lúdnak
nem óhajt hízni tovább azután
megfúl mit számít néki mibe fullad
rádől a semmi éj amíg zabál
bizony mondom nem csábító halál
a tyúkok viszont dinnye-nagyot tojnak
a réten jancsi juliskával hál
örülnöm kell a seggemen a luknak

ülök ahol az utak összefutnak
nézem a nők ölének öblén tűz-korál
a jó a rossz a szép a csúf csak untat
tudom ki mit miért kiván kinál
barátaim fülembe szél dudál
magányomra gyógyszert ugyan ki tudhat
de semmi baj a dal konok szikár
örülhetek a seggemen a luknak

elmúlik szépen ez is mint a múlt nap
a rút érzés hogy van aki utál
rosszakaróim a semmibe hullnak
tisztel viszont mind akitől kijár
viharfelhőből langy eső szitál
mi hajt kérded hogy torkomra lenyúljak
hogy hányjak hányjak míg szívem leáll
örülhetnék a seggemen a luknak

herceg
tudod ki meddig él addig riszál
használnom kell a farkam amíg áll
a gúnyom öngúny magamat nevetem
nem örülök a luknak seggemen

9. k. g. gyurinak

zsák mely sosem találja meg foltját
isten szemében szálka valóság
igenlők közt hitehagyott lettem
tagadók közt hivő kivetett
nem szeretnek kiket nem szerettem
de akit szerettem az sem szeret
- mindent mi úgyis tiéd rád hagyok
messzi múlt moziból egy kislánykezet
s tenyeréről a cukorragacsot
hitetlenségemből makacs hitet

10. ennyi
     - kettős epitáfium magamnak

			Valaki, kit szerettünk,
			Vagy talán nem szerettünk,
			Szépen szemünkbe vágja,
			Hogy csúf bűnökbe estünk,
			S az életünk furcsa ámítás.
				Ady Endre: Másokért halunk meg

valaki nyugszik itt           mint óévre fordul új év
aki lehetett bár            új szó csap le régi szóra
rossz poéta barbár           régi hírre döbben új hír
jó vala embernek             héj alatti héj alatt héj
akit szerelmei                 az alatt a hagyma híja
szerettek ha elment       bár gyarlón volt becsületes

ezért kínálj neki          végső érvként végső tettre
nyugtot örök isten            bizonyosban bizonytalan
derűt a véghelyen               előörsben volt utóvéd
ráomlik majd a hant          de talán most a révbe ér
ember volt élt meghalt      isten keblén varjas endre

LÉTREJÖVÉS
‑ játék gépi logikára ‑

Judit lányomnak	

BEMEGY AZ "1"; BEMEGY A "*"; B
EMEGY AZ "1"					KIJÖN AZ '1' = TALÁN 1 'ALMA';
							TALÁN 1 'MÉTER'; TALÁN 1 'GYER
							EK'
BEMEGY 1 "GYEREK"; BEMEGY AZ "
IDŐ"; BEMEGY A "MÚLIK"			KIJÖN 1 'FELNŐTT' = 'FÉRFI' VA
							GY 'NŐ' LEHET
BEMEGY 1 "FÉRFI" & VELE 1 "NŐ"
; BEMEGY AZ "IDŐ"; BEMEGY A "M
ÚLIK"							KIJÖN 1 'SZERELEM' & 'VÁGY' &
							'ÖLELÉS', 'CSÓK' & 'SZERETKEZÉ
							S'
BEMEGY 1 "SZERELEM"; BEMEGY AZ
"IDŐ"; BEMEGY A "MÚLIK"			KIJÖN 0, +1, +2, +3, +4... 'GY
							EREK' = 'FIÚ' &/VAGY 'LÁNY' LE
							HET; ÉS?
HA "GYEREK" > 0 = "VAN" "GYERE
K", AKKOR						: LEGYEN A 'FÉRFI' = 1 'APA' &
							LEGYEN A 'NŐ' = 1 'ANYA'; 'ANY
							A & APA' = LEGYENEK 'SZÜLŐK'
HA "GYEREK", HA "FELNŐTT" = "S
ZÜLŐ" VAGY "NEM SZÜLŐ"
							: LEGYENEK 'EMBEREK' MINDNYÁJ
							AN = MINDNYÁJAN 'ESENDŐK'
BEMEGY 1 "EMBER"; BEMEGY A 2"*
", 3"*", 4"*"...; BEMEGY A 100
"*", 1000"*"..., A 10000000"*"		KIJÖN A 'CSALÁD' < A 'CSOPORT'
							< 'TÖMEG' = 'SOKASÁG'
HA EZ A "SOKASÁG" = "LAKOSSÁG"
EGY KÉPZELT "VONALLAL" "KÖRÜLZ
ÁRT" "FÖLDRAJZI TERÜLET" "VÉLE
TLEN" "CSOMÓPONTJAIN" "SŰRŰSÜL
"							: LÁTOD MINT AKI "GÉPEN SZÁLL
							FÖLÉBE" = AKÁR 1 'TÉRKÉP'
BEMEGY A "DUNA", A "TISZA", A
"FOLYÓK", A "TAVAK", A "HEGYEK
", A "VÖLGYEK", "VÁROSOK", "FA
LVAK", A "TERMŐFÖLDEK", "UTAK"
& "HÁZAK", "ERDŐK" & "RÉTEK",
"TÁJAK" & "TEMPLOMOK", "ISKOLÁ
K", "GYÁRAK", "FŰ", "FA" & "ÁL
LAT"							KIJÖN 1 'ORSZÁG'

HA "TE" IS "BENNE VAGY", AKKOR		: 'ÉPP EZ' AZ 'ORSZÁG' LEHET A
							'TIÉD'
BEMEGY 1 "ORSZÁG"; BEMEGY A "T
IÉD"; BEMEGY A "MÚLIK"; BEMEGY
A "-"; BEMEGY 1000 "ÉV" = "HÉT
KÖZNAP", "ÜNNEP", "HÁBORÚK", "
BÉKÉK"; BEMENNEK SORRA, BEMENN
EK RENDRE "KIRÁLYOK", "URAK" &
"KATONÁK", "NÉPEK"				KIJÖN 1 'NEMZET' = 'EZÉ' AZ 'O
							RSZÁGÉ', TEHÁT A 'TIED' = AMIL
							YEN 'VOLT', 'LETT', AMILYEN 'É
							PPEN' = 'TÖRTÉNELMÉBEN'
HA "EZ A NEMZET" "TÖRTÉNELMÉVE
L", AMELY A "TIED"				: BENNE A 'NÉPEK', MINT "OLVAS
							ZTÓTEKNŐBEN", 'ÖSSZEVEGYÜLNEK'
HA "EZ A NEMZET" = "BELEVEGYÜL
VE" SOKFÉLE "NÉPPEL" 1 "ANYANY
ELVEN" "ÉRTI MEG EGYMÁST" = "B
ESZÉLJE", "ÍRJA" & "HALLVÁN" &
"OLVASVÁN" "TUDJA" & "ÉREZZE":
"MIT JELENT"					:LEGYEN A 'MAGYAR' = NE LEGYEN
							'BŰN' & NE LEGYEN 'ÉRDEM'
BEMEGY A "NEMZET" "ANYANYELVÉV
EL", AHOGY A "DOLGOK" "ÁLLANAK
" "ÉPPEN": "-" AZ "ELŐTT" & "-
" AZ "AZTÁN"					KIJÖN A 'JELEN' = 'PONTSZERŰ Ö
							SSZEGE' 'TÉRNEK' & 'IDŐNEK'
BEMEGY A "JELEN" = BEMEGY A "M
UNKA", "PIHENÉS"; BEMEGY A "SZ
ERETET"; BEMEGY A "CSALÁD", "B
ARÁTOK", "TÁRSAK"; BEMEGY "MIN
DEZEKNEK" "ÖRÖME-GONDJA"; BEME
NNEK "EMBEREK", AKIKET "ISMERS
Z" VAGY "NEM ISMERHETSZ"; BEME
NNEK "TÁRGYAK", "DOLGOK" & "ÜG
YEK"; BEMENNEK "ESZMÉK"; BEMEG
Y A "TUDÁS" "ÚJSÁGBÓL", "KÖNYV
BŐL" ("MESÉK" & "VERSEK", "REG
ÉNYEK", "DRÁMÁK", "ZENE" & "KÉ
PEK" & HOGY "VALAMIT" "HOGY KE
LL MEGCSINÁLNI"); BEMEGY AZ "Ö
NZÉS"; BEMEGY AZ "ÉRDEK"; BEME
GY A "SZABADSÁG", "HITEK", "RE
MÉNYEK"; BEMEGY A "HOLNAP", A
"HOLNAPUTÁN"					KIJÖN AZ 'ITTHON', AMELYBEN 'O
							TTHON LEHET AZ EMBER' = KIJÖN
							A 'HAZA'
BEMEGY AZ "EMBER"; BEMEGY AZ "
OTTHON"; BEMEGY A "HAZA"; BEME
GY A "FÖLDGÖMB" = "HATÁROK" "H
ÁLÓJA" "BORÍTJA", "HÍREKTŐL" "
HARSÁNY"; BEMEGY A "KOZMOSZ" =
"CSILLAGOK", "BOLYKÓK", "HOLDA
K" & "FÉNYEK", "SUGARAK", "POR
OK"							KIJÖN A 'KÉRDÉS': 'KI VAGYOK É
							N?' & 'HOL AZ ÉN HELYEM?' & 'É
							N MENNYIT ÉREK?'; KIJÖN A 'KÉR
							DÉS', HOGY 'VAN-E' A 'GÉPNEK'
							MINDERRE 'SZAVA'

HA "MINDEZ" = "ÉLET"				: MI 'EZ' AZ 'ÉLET'?

BEMEGY AZ

Babérliget Lykia* felett
Ikonosztáz néhai barátom, Necil Togay** emlékére

A rabszolgatartók nem is gondoltak
a kenyérre, filozofáltak, minthogy
kenyerüket a rabszolgáktól kapták.
A rabszolgák szintén nem gondoltak
kenyérre, nem filozofáltak, hiszen
kenyerüket rabszolgatartóik adták.
	         És összeomlott Lykia.
A rabszolgák nem gondoltak sohasem
a filozófiával, kenyeret sütöttek,
mert filozófiájukat uraik sütötték
ki. A filozófia urai nem gondoltak
rabszolgákkal, sem kenyérsütéssel,
a rabszolgáikat filozófiájuk adta.
	         És összeomlott Lykia.

A filozófiából hiányzott a kenyér,
kenyérből a filozófia. A senki fi-
lozófiájához sem tartozó kenyeret,
a senki kenyeréhez sem tartozó fi-
lozófiát a senki kenyérfilozófiája
megette, a senki filozófiakenyere.
	         És  összeomlott Lykia.

Fölötte mostanáig zöld babérliget.

MELIH CEVDET ANDAY: BABÉRLIGET				

* LIKIA (LYKIA, LICIA), ókori tartomány Kis-Ázsiának déli partján… lakói kereskedelmet folytattak országuknak természeti termékeivel (cédrus, fenyő és platán, bor, búza, sáfrány, kitűnő szivacsok és nafta) Nagyon tarka képet nyújt a régi L. lakossága… politikai sorsa elég kedvezően alakult. Kroesustól meg tudták magukat védeni, későbbi uraik (a perzsák, rodusiak) szintén nem sok kárt okoztak bennük, a római hódoltság idején pedig huszonhárom városból álló szövetség fejlődött ki L.-ban, melynek élén egy likiarches állott. Csakis a császárok korában lett L.-ból római provincia. L.-nak különös jelentőséget adnak a területén talált műemlékek, az ú.n. Harpya-emlék s különösen a feliratok.
RÉVAI NAGY LEXIKONA/12. KONTUR-LOVAS, 739.P/II.

** Necil Togayt a hatvanas évek legvégén, legföljebb a hetvenesek legelején ismertem meg. Rettentő egyedülségben voltam, barátaim nagy része által elhagyottan, maradékát elhagyva. Az egyetemről kirúgtak (ha csak két évre is, nekem azonban egyáltalán nem akarózott visszamenni oda, úgy érezvén, hogy tévedéseim és bűneim, a kicsiny, gyarlón emberi, bocsánatos hibák, s a mindörökké megbocsáthatatlan, gyónhatatlan árulások, abból a valóságidegen közegből adódtak, mely ‑ mint akkor fölfedezni véltem ‑ nem kíván befogadni engem. Visszavonultam a munkásosztályba, s míg gyerekkoromban szerzett szervi szívbajom nyilvánvaló tüneteit és persze igazolásait semmibe véve ‑ az orvosi etika nagyobb dicsőségére ‑ be nem hívtak katonának, a Ganz Villamossági Művek esztergályosaként dolgoztam. A gyárban és a hadseregben sokat alakult megtépázott világnézetem. Akkoriban találkoztunk ezzel a finoman érzékeny emigráns török intellektuellel, aki a fenyegető letartóztatás elől szökött meg az utolsó pillanatban. Vándorlásai az ötvenes években végigvezették Moszkván és Pekingen, majd nálunk gyökeresedett meg. Felesége itt egy fiút és egy lányt szült neki, majd hamarosan elhagyta egy másik török emigránsért.

Amikor megismertem, Necil a Bognár József akadémikus irányította Világgazdasági Intézetben vegetált valami méltatlan szinekúrán. Később alkalmi nyelvtanítványokból, főként török kamjonosok reménybeli nejeiből, fordításból és a szűkös pártnyugdíjból élt egy belvárosi garzoban. A hetvenes években sokszor dolgoztam vele török költők nyersfordításán. Így egy Fazil Hüsnü Daglarca-köteten például (mely azután Tandori Dezső műfordításában látott napvilágot) és egy évszázadokat átfogó nagy antológián. Hogy ennek az utóbbinak mi lett a sorsa, nem tudom. De már a nyersfordítás közben is beleszerettem ebbe az Anday-versbe. Necil meghalt néhány esztendeje, anélkül, hogy viszontláthatta volna hazáját, amelynek rajongó szerelmese volt a sok évtizedes száműzetés ellenére, vagy talán épp következtében. Nem tudom, hol van eltemetve, nem tudom, megemlékezik-e róla valaha valaki. Sokkal a halála után leltem meg egy kézzel írt piszkozati példányt a vers nyersfordításából, s megdöbbentem, milyen jó és milyen aktuális (és azóta egyre aktuálisabb). De a fordítás tisztába tétele után ‑ épp mert olyan időszerű ‑ nem lehetett nem továbbírnom. Legyen ez a versikonosztáz babérlomb barátom sírján, hogy emléke és vele az elsüllyedt világé megőrződjék.
(Budapesten, 1989 május-1993 március)

é
s
per
sze
jobban
szeretnénk
ugye (a többes első
engemet jelent szerelmem)
hogyha inkább szerelemről csevegő
verset fecsegnék   de okosnak is  akarunk
látszani a világ       a barátaink  szemében
és ezért okosokat        beszélünk  mindenféle
politikai művészeti            témáról válságról
demokráciáról       reformról       felelősségről
versekről cikkekről   drámákról     könyvekről fil
mekről festményekről   erről    arról miegymásról
lykia csontjai kövei         kőcsontváza fölött
csak egymásról sosem       csak a szerelemről
dehogyis    csak magunkról  szerelemről nem
beszélünk   beszélünk   beszélünk fele-
lősen és fele-másan és össze-
vissza miközben zöld
zöld föld zöld
babérzöld
ZÖL
D

z
z                   ö                   z
öld                  l                  öld
vér                  d                  vér
cseppek                z                cseppek
hullanak le             öld             hullanak le
az örökzöld             vér             az örökzöld
ligetek             cseppek             ligetek
babér            hullanak le            babér
ava             az örökzöld             ava
rjá               ligetek               rjá
b                 babér                 b
a                  ava                  a
!                  rjá                  !
b
a

Z
ÖLD
VÉR
CSEPPEK
HULLANAK LE
AZ ÖRÖKZÖLD
LIGETEK
BABÉR
AVA
RJÁ
B
A

EZ LYKIA EZ ITT LYKIA EZ ITT LYKIA EZ ITT LYKIA EZ LYKIA EZ LYKIA
LYKIA                                                       LYKIA
LYKIA                               és                      LYKIA
LYKIA                             persze                    LYKIA
LYKIA                            miközben                   LYKIA
LYKIA                          zöld vércseppek              LYKIA
LYKI                           hullanak  le az               LYKI
ALY                            örökzöld ligetek               ALY
KI                            babér    avarjába                KI
A                           koszorú  az időarcú                 A
E                        föld büszke   homlokán                 E
Z                       csörög        a telefon a               Z
I                       hajdani        város eleven             I
T                       lyk       üszke a föld alatti           T
T                       ia  rabszolgatartók       rab           T
L                      szolgák kenyerek  és filozófiák          L
Y                  beszélnek hozzánk         fele-lősen         Y
K              fele-másan          összevissza miközben         K
I              messzire tűnt a hajdani dicsőség      és         I
A              szerelmes verset szeretnék írni        a         A
E              lykia egykori nagyság     vonatzakatolás         E
Z              miközben döcög a sínen a   döcög a sínen         Z
I              vonatzakato    miközben csörög a telefon         L
T              lá       babérkoszorú a földnek homlokán         Y
T              s  szerelmem s a panzióban lykia kőcsont         K
L              váza fölött szerelmeskedik a közönyös            I
Y       jelenidő és szeretnénk olyan örökkévaló EZ              A
K      igazságot kitalálni legalább mint ezek       I           E
I     a kövek a babérzöld fűszerillatban itt   ez itt T         Z
A     régi harciszekérarnykor zöld fénye    a tenger a T        L
E    az eszme miközben csörög a telefon   a tenger hom  E       Y
Z    idő az eszme szent múltja szűzi    okkal telitömött N      K
I     ősideje üszke mikor még isten    kagylókürtfüle be  L     I
T     nem hazudott és papjai sem     nne a tenger sustor  Y     A
T      papjai sem papjai sem       gó hullámzáshangja de   K    E
L      majd fenn az időben        DE                  hát  I    Z
Y      kicsi kocsma kicsi      HÁT EZ                  ez  A    L
K       régiségbolt hamis      EZ ITTEN                    E    Y
I       múltat képes          ITTEN LYKIA                  Z    K
A       lapot és            LYKIA EZ ITTEN                I     I
E       giccset          EZ LYKIA EZ ITTEN LYKIA          T     A
Z        árul           EZ ITTEN LYKIA LYKIA LYKIA        T     E
I         idő           LYKIA EZ ITT                      L     Z
T          csi          ITT EZ LYKIA                      Y     L
T          szolta        EZ LYKIA                        K      Y
L           márvány      LYKIA LYKIA L                   I      K
Y            fehér       YKIA LY                        A       I
K           tojás        KIA LYK                      ÍM        A
I           fejet         IA LYKI                    EZ         E
A           kínál          A LYKIA                 ITT          Z
E           úgyszólván     LYKIA L            EZ ITT            L
Z           ingyen         YKIA            EZ ITT               Y
IT           miközben      LYK         LYKIA L                  K
TEN          csörög a     I     YKIA LYKIA                      I
EZ ITT       telefon     A   LYKIA LY                           A
EZ LYKIA     a telefon  LY  KI LYK                              E
ITT LYKIA    telefon KIA LYKIA                                  Z
LYKIA LYKIA                                                 LYKIA
EZ LYKIA LYKIA LYKIA LYKIA LYKIA LYKIA LYKIA LYKIA LYKIA EZ LYKIA

hamis
múltat       képeslapot      giccset
árul időcsiszolta márványfehértojásfejet
kínál miközben    úgyszólván    ingyen míg a
telefon     csörög és a vadborostás        arcú
kereskedő     juszuf ali vagy mahmud        döcög
vonat          zakatolás  andreas      iorgos david
jichak erwin       ivan   szergej       aljosa thomas
istván józsef        vagy   jános        miközben fenn
kicsi magányos        elhagyott       múzeum az élet
a babérligetben       miközben      a fűszerillatú
árnyak alatt a                   telefon csörög
és a puha                        röptű felhők
EZ      közé a kék                fényű  égi             EZ
ITT         légi csön           dbe hideg               ITT
LYKIA          hegyesen       egy karon               LYKIA
BABÉR             kéz a      kézben a                 BABÉR
VILÁGA               tenyér a kézen                  VILÁGA
EZ LYKIA                öt  kopasz                 EZ LYKIA
SZERELEMEM               jéghideg                 SZERELMEM
EZ ITT LYKIA              hegyes               EZ ITT LYKIA
EZ ITTEN LYKIA             ujjon             EZ ITTEN LYKIA
IDŐTLEN BABÉRLIGETE          öt         IDŐTLEN BABÉRLIGETE
miközben öt hegyes          éles         ujjon öt haldsarló
telefon csörög zaka          köröm       tol a vonatdöcögés
öt ujjon holdsarló           kapa          jégköröm kapasz-
kodott font babér            sz       koszorút a fájó fej
a borzas földteke          ko      verejtékgyöngyös kő-
homlokára s az arc         dá      okon csak kőmagány
milyen kor ez            sa         ez a kor milyen
ilyen   folyik miként            langyos sörpatak
a   kocsmapulton   kacskaring   elkalandozunk
kiperzselődtek régen álmodott álmodozásaink
Z      valaha lángolást      lobogó szemünkből      Z
ÖLD      azt látom   amit nézek   vért tüzet      ÖLD
ZÖLD      azt nézem   amit látok   a hamis       ZÖLD
ZÖLD      aranyból jéghegyek szikrázva       ZÖLD
ZÖLD      olvadó jég      illúziók       ZÖLD
ZÖLD      szentelt     lykiája       ZÖLD
ZÖLD      miközben  telefon      ZÖLD
ZÖLD         csö rög         ZÖLD
ZÖLD         csö         ZÖLD
ZÖLD       rög       ZÖLD
ZÖLD       C       ZÖLD
ZÖLD      S      ZÖLD
ZÖLD     Ö     ZÖLD
ZÖLD    R    ZÖLD
ZÖLD   Ö   ZÖLD
ZÖLD   FÖLD   ZÖLD  G  ZÖLD   FÖLD   ZÖLD
FÖLD   ZÖLD  FÖLD   ZÖLD  FÖLD   ZÖLD
FÖLD   FÖLD    gyö    FÖLD   FÖLD
FÖLD   FÖLD   k   FÖLD   FÖLD
FÖLD  FÖLD  é  FÖLD  FÖLD
FÖLD FÖLD  r  FÖLD FÖLD
FÖLD FÖLD FÖLD FÖL
FÖLD  FÖLD  FÖLD
FÖLD FÖLD FÖLD

felhők rohannak egykorvolt lykia fölött  babérliget babérlomb égen dög
ősállat fellegek                                     halott történelem
égboltozat                                               szférák alatt
ím itt van                     miközben                   hazánk lykia
a felhők                öt hegyes ujjon öt hold              íme az ég
alatti              sarló telefon csörög zakatol a             robogás
lykia            vonatdöcögés    öt ujjon    holdsarló          alatti
miköz         jégköröm     kapaszkodott       font babér          anya
ben         koszorút         a fájó fej            a borzas       föld
öt        földteke        verejtékgyöngyös       kőhomlokára       lyk
h        s az arcokon       csak kőmagány       milyen kor ez       ia
e       milyen ez a kor    milyen    ilyen        folyik miként     öt
g      langyos                sörpatak            a kocsmapulton    he
y       kacskaring              elkalandozunk          MIKÖZBEN     gy
e        kiperzselődtek            régálmodott         TELEFON       e
s         álmodásaink        valaha lángolást          CSÖRÖG        s
u          lobogó szemünkből azt látom              LYKIÁBAN         u
j           amit nézek vért tüzet azt nézem            ÉS A          j
j           amit látok a hamis aranyból jég    KOCSMAPULTON          j
o           hegyek szikrázva olvadó jég        KACSKARINGÓS          o
n            illúziók szentelt lykiája            SÖRPATAK           n
zöld          miközben telefon                  DE KINN              z
babér          csörög                 BETYÁRBÚTOROKKAL               ö
lombok            E                 MINT CSIGAHÁZZAL                 l
fényei             Z                   A SZEGÉNYEDŐ        z         d
és árnyai            L           LEGSZEGÉNYEBBEK           ö         b
fényárnyai            Y              BABÉRLIGET            l         a
zöld zöld zöld         K               TAKARTA             d         b
 EZ ITT LYKIA           I          FÖLD ALATT                        é
  A ZÖLD LYKIA           A    DUNAPARTON                             r
        EZ             MINT A KAVICS      z                          l
z         L         FEKÜDTEM              ö                z         o
ö          Y      ALATTAM DŐLT            l               öld        m
l           K          FŰ HEVERT          d               vér        b
d            I         ÉS HOMOK           z             cseppek      o
z             A VÍZ A NYUGODT            öld          hullanak le    k
ö               PARTI FÁK                vér          az örökzöld    f
l                 KÖZÖTT               cseppek          ligetek      é
d           HŰSEN FOLYT              hullanak le         babér       n
z             ÉS HALKAN              az örökzöld          ava        y
ö             TOCSOGOTT                ligetek            rjá        á
l         MÍG OTT PIHENTEM              babér              b         r
d       TISZTA VOLT AZ ÉG                ava               a         n
z        ÉREZTEM FÖLHAJÍT                rjá               !         y
ö          A FÖLD A FŰ FELÁLL             b                          a
l            SÁRGÁN IZZÓ KAZLAKAT         a                          i
d               RAKOTT ÜVEG                                Z         E
z             KÉVÉKET KAZLAZOTT                            Ö         Z
ö                A NYÁR MERT                               L         L
l             MINDEN ÉG ALATT                              D         Y
d            ÉS MINDEN FÖLD  ALATT                                   K
zöld        LAPUL EGY LYKIA ÉS            Z                Z         I
zöld    SZURONYT SZEGEZVE INDULT         ÖLD              ÖLD        A
MEG A ZÖLD      szuronyt szegezve indult meg a zöld és bőgve rebbentek
föl a parti bokrok rakétarobbanással szétpattant a nap  minden mi szép
volt eddig széthomoklott idilli csöndben robbanás neszez komor vaságak
pléhlevélkék közt minden bokorban háború riad     ez lykia ez lykia ez
lykia ez lykia ez lykia ez lykia  ez lykia  ez lykia ez lykia ez lykia
ez lykia ez lykia ez lykia                                    EZ LYKIA

szu
ronyt szegezve indult
meg a zöld           és bőgve
rebbentek               föl a parti
bokrok rakéta               robbanással
szétpattant a nap                 minden mi
szép volt eddig                   széthomoklott
idilli csöndben                     robbanás neszez
komor vaságak pléhlevélkék                közt minden
bokorban háború riad ez lykia              a haza olyan
szesz ez mely szerelmes gyűlölettől         bódult híveket
szerez ne kérdezd meg kinek minek csak félj       és fuss el
mint kék sínek a végtelenbe futnak  ez lykia  jegesen jajhideg
vagy forrón lángoló napalmtüzek  ez lykia  örvénylő semmipor  az
EZ LYKIA  ébredés arabeszkjei  lehúnyt szemhéjam alatt  EZ LYKIA
EZ LYKIA                a        reggel                EZ LYKIA
ez    EZ LYKIA          és a  délelőtt          EZ LYKIA    ez
ly  EZ ITTEN LYKIA     a dél a  délután     EZ ITTEN LYKIA  ky
kia   EZ LYKIA      az este és  az éjszaka      EZ LYKIA   kia
EZ LYKIA         órák és napsz   akok napok s          ez LYKIA
kétnapok hetek és hónapok a ny   ár az ősz a tél meg a tavasz az
évek  ezredévek  a  fürgén  fo   rgó  idő  A  FÜRGÉN  FORGÓ  IDŐ
GALAKTIKÁJA    PITYPANG     MU   LANDÓSÁG   EZ   VOLT   ÍM LYKIA
MEGGYILKOLT           VAGY KIV   ÉGZETT          ESETLEG  ÁGYBAN
PÁRNÁK  KÖZT           ELSZEND   ERÜLT        VILLÁK   TEMPLOMOK
FÜRDŐK SZÍN             HÁZAK    LAKTANYÁK            CSONTVÁZAI
FÖLÖTT ELEVEN            BAB    ÉRLIGET           ITT SÉTÁLUNK
KÉZENFOGVA            SZEREL    MES       ASSZONYOM       VAGY
ITT     FUTUNK        AZ Ü     LDÖZŐK       ELŐL        VAGY
CSAK ÁLOM                 AZ   HOGY                 LÉPTEINK
SZÍVDOBOGÁSA             ÜZEN A                       FÖLD
ALATTI HÓCSONTFEHÉR                     KÖVEKNEK A KŐFEHÉR
CSONTSZERELMESEKNEK                        BABÉRLIGETTEL
BORÍTOTT             FÖLD  ALATT             MINT RUHA
EZ LYKIA         ÉS BŐR      ÉS HÚS          EZ LYKIA
EZ LYKIA              TAKARTA               EZ LYKIA
CSONTOK                               FEHÉRLENEK
A ROMJAI EZ LYKIA           EMBERMARADVÁNYOK
ÉS CSONTROMOK  EMBERCSONTMARADVÁNYROMVILÁG
SÉTÁLUNK BENNE  MEGÉHEZÜNK MEGSZOMJAYUNK
ez ÉS OLYKOR-OLYKOR MEGKÍVÁNJUK ez
itten  OLYKOR MEGKÍVÁNJUK  itten
lykia  EGYMÁST    ESZÜNK  lykia
ez itt ISZUNK    ÜRÍTÜNK ez itt
lykia ÉS SZERELMESKEDÜNK  lykia
lykia eszünk iszunk ürítünk lykia
ez   eszünk és iszunk és ürítünk   ez
lykia  szerelmeskedünk kövek babércserjék  lykia
mögött száműzöttek vagy turisták  lenn szűz múltak aranykor álma
felül betonbabérvilág         ez lykia és itt vagyok
és ön szerelmes asszonyom te is te is te
is velem  mint  pincérek egy
fejedelmi étkezés fogásait
hordja elénk az időt
az idő az idő az idő
az idő az idő az idő
AZ IDŐ

mint pincérek egy fejedelmi  étkezés fogásait hordja elénk az idő
az időt a hétfőt keddet szerdát csütörtököt pénteket szombatot és
vasárnapot darált és pépesített  hús csont velő darált pépesített
szellem lélek és igazság a rádióból szinkópalüktetésbe szublimált
haláltudat  szigorú félelem hideglelés  ez itt ez itt ez lykia és
benne isten kőfehér csontromjai benne mint a ráérős elszántsággal
feleződő szénizotópok fogynak el  múlik a gyors jelen  gyarapodik
az eltelt idő kőfal ra               kódik belőle az árvuló isten
körül boltívként zá                          rul feje fölé hódító
éjszakában a s                                   ötét fönn a néma
föld felett                                         halvány  hold
világít                      A  HOLD                  A NÉMA FÖLD
FELETT                  A SÖTÉT  ÉG ALATT               A HALVÁNY
HOLD                 VILÁGÍT MINT  O BETŰN A             Z ÉKEZET
ÉS Z                OKOG BEZÁRVA KOMISZ KÖLYÖK           AZ ISTEN
IS H               A FÉL HOGY ANYJA ELMEGY  MÁS          T SZERET
CSER               ÉPKÁLYHÁBAN BŐG SIKONG ÍGY A          LÁNG NYE
LVÉT               NYÚJTOGATVA ZIHÁL  HERGELI K          UTYAKÉNT
MAGÁT               BENNE A MELEG EZ ÍME LYKIA          BABÉRAVAR
FÖLÖTT               TERJENGŐ     BABÉRROTHAD         ÁS AZ ISTEN
RAB DUR                VA  SMASSZEREK  KÖZT         vak utcán vak
fekete vi                 llamos     ara          szol havas üres
kifosztott lé                  lekk        el mint a tél fagyosan
múlik ki kanárik lebe                gő röptivel pergő szárnyukon
füttyszínben föllebeg s az ősz   aszúvá ízesedik  a messzi-messzi
fények mint az életed szerelmes asszonyom   a fények harsányulnak
árnyékukban  az életem az életed szerelmem  az életünk  asszonyom
az életem ez lykia babérlombsuhogás fölött a fűszerillatú szélben
fűszerillatú szél forog ágyak illata szerelmek illata ölelkezések
illata a szélben ízes éheké a vágyaké a kielégüléseké ez lykia és
benne mindent én tudok hajnali villamosok gyufásskatulyáiban négy
szögletesre préselődtem fejemet egy érdes szenvedélyhez fentem és
föllángoltam elégtem minden nap szeretlek lykia s téged asszonyom
szerettem mint zeusz    és mint jupiter  mint isten elhagyott fia
kereszten  a bárányreménytelen bárányreményfiú a kereszt percekre
kereszt percekre felszögezve         felszögezve kereszt percekre
szögezve szenvedek föl vagy     én    ok feszítve én istenem mint
denevér a saját hangja         énén        vinnyogó visszhangjára
MINT A DENEVÉR A              énénén             SAJÁT VINNYOGÁSA
VISSZHANGJÁRA                énénénén                MEGVÁLTATLAN
MEGVÁLTHAT        énénénénénénénénénénénénénénén       ATLAN LÉTE
ZEM EZ LY          énénénénén        énénénénén           KIA ITT
NINCS ME            énénénén   TETE   énénénén            GVÁLTÁS
NINCSEN              énénén    TETE    énénén              ÚJJÁÉL
EDÉS IT               énén  TETETETETE  énén               T CSAK
BABÉR V               énén  TETETETETE  énén                AN  A
MEGVÁL               énénén    TETE    énénén               TÓNAK
CSAK B              énénénén   TETE   énénénén               ABÉR
A LATR             énénénénén  TETE  énénénénén              OKNA
K URAM            énénénénénénénénénénénénénénén             ISTE
NEM C                        énénénén                         SAK
BABÉ                          énénén                          R C
SAK                            énén                            BA
BÉR                             én                             ez
lykia itt csupán babár van ne         kem habár szűz anya méhében
fogantam de nem rám várnak és nem engem hívnak nem csak háromszor
leszek ezerszer megtagadva ezer perckereszten mise és ima engemet
nem engesztel                                            EZ LYKIA
URAM ESENDŐ ÁLDOZAT VAGYOK ELŐTTED AKIT ELHAGYOTT MÚLT JELEN JÖVŐ

esendő                                                A SZELLEM ÉS IGAZSÁG
áldozat                         í                    ORSZÁGA ENYÉM TIÉD
vagyok                       mmm             S TE URAM SÁROS UTAKON
előtted                    ee ee                   LOHOLSZ IZZADT
uram                     LLL LLL           HÁTAD MÖGÖTT RAKÉTÁK
kit                    yyyy yyyy           PÁNCÉLOSOK SEREGEK
elhagyott            kkkkk kkkkk    KUTYÁK MACSKÁK FARKASOK
múlt               iiiiii iiiiii            MADARAK ŐRÜLT
és               aaaaaaa aaaaaaa  ÖRDÖGÖK VONÍTVA FÚJVA
jövendő      íme Lykia   íme lykia  VIJJOGVA ROHANNAK
vagyok  íme Lykia      í       VELED BENNEM AZONBAN
jelencsömörrel          m         BÖLCSESSÉG CSÖND
kitelt hordó            e   L    LAKIK NEVEZD HA
megrepedt harang             y     KEDVED TARTJA
szivárgó teknő            L   k      SZERELEMNEK
előtted áldozat vagyok   Lykia i        GONDOLOM
esendő ki planéták      Lykia   a   ÉREK VALAMIT
garmadáit lőtted       Lykia        ÉS SZÍVEMBŐL
űrbe és letörlöd      Lykia           BÉKESSÉGES
őket              LYKIA         FOLYAMOK EREDNEK
mint szélnek   LYKIA LYKIA LYKIA       NE ÁLLÍTS
gyertyaláng         LYKIA LYK       RÁJUK GÁTAKAT
neked a holdak földek   IA   ISTENEM HULLÁMZÓ VÍZ
nem többek félve féllek   ALATT ATLANTISZ-ARANYKOR
mint a földek        LYKIA        ATLANTISZ-KIKÖTŐ
mint földek színén     LY      ATLANTISZ-PÁLYAUDVAR
falu város              KIA     ATLANTISZ-REPÜLŐTÉR
hol halandó emberek   SEMMISÉG      ATLANTISZ LYKIA
élnek ölnek         SEMMIJE           JÓ ISTEN LYKIA
ölelkeznek       SEMMI             MIÉRT KELL MINDENT
ez lykia           EZ       TUDNOM HOGY MINDENT TUDJAK
uram a szerelem     LYKIA                     HEGYTETŐN
ez lykia a haza      LILIOM TULIPÁN LÉTVIRÁG     HÓFÖDTE
szépség és jóság      CSONTFEHÉR ELMÚLÁS        A HÓHIDEG
szellem            MÚLTVILÁG FÖLD                  KILÁTÁS
és igazság          ALATT NEM           A HÓ HIDEG A MESSZE
országa uram          LEVŐ LÉTEZÉS          MÉLYÜLŐ KILÁTÁS
az enyém       MARADVÁNY           IDŐBE NYÚLÓ TÉR COMBKÖZI
a tiéd     SEMMIJE        PERCÖRÖM TEREPTERPESZTŐ TÁGASSÁG
JÖVŐ FÖLÖTTE        FÉLELEMFEHÉR FELHŐKBEN VÖRÖSES SÁRGÁS
FEHÉRLŐ NAPKORONG    A CSÚCSON CSÚCSHATÁSMELEG ÉS EGY
CSÖPPNYI CSORDULÁS MEGINDUL EGY CSÖPP KAVICS CSÖPP
KAVICSCSÖPP LENDÜLET A HÓBAN
kis kavics kavicscsöpp
lendület a hóban
ez lykia
földrengés
					    vízözön						L
					     lavina					     YKI
						előtti				   A LYK
						 pillanat				 IA LYKI
						   aranykor				A LYKIA
						     szétesés		     LYKIA LY
							   előtt			KIA LYK
								kitartott pillanat  IA
									 kitartott pilla
											    nat
												LY
												KIA

a szétesés előtti kitartott pillanat a mit sem sejtő lykia mindig a megkapas
zkodás reménye lykia itt élünk édes asszonyom miféle ígéret ébredt éppcsak f
ölpattant héjú gesztenyeszín fénnyel azokban a szemekben amikor mint két for
ró kar a túlzsúfolt villamoson a tömegben borzongva összeért tekintetünk mif
éle ígéret azokban a szemek                     ISTEN ÓRIÁS HANGSZERE A FÖLD
ben a                                                                  JAJRA
pillák                                                                 HAGOL
szétny                                                                ÓDIK L
íló pi                               z                                ÁTHATA
hés co                               ö                                TLAN H
mbjai                                l                                 ÚRJAI
közt m                               d                                A SŰRŰ
int vo                               z                                N FÖLF
naglás                              öld                               ESZÍTE
hűvös                               vér                               TT DÉL
szobáb                            cseppek                              KÖRÖK
an öle                          hullanak le                           IJEDTE
lkezés                          az örökzöld                           N PENG
után a                            ligetek                             ENEK A
halálh                             babér                              Z ŐSZI
oz has                              ava                               NTESÉG
onlato                              rjá                               PERCEI
s félt              ÉNTE             b             TEÉN               BEN SZ
elek é             TEÉNTE            a            ÉNTEÉN               EMÉBE
s féle     TEÉN    ÉNETÉN    ÉNTE    !    ÉNTE    TEÉNTE    TEÉN       NÉZEK
k azót       TEÉN   TEÉN   ÉNTE             ÉNTE   ÉNTE   TEÉN        A VILÁ
a és n         TEÉN      ÉNTE        Z        ÉNTE      TEÉN          GNAK L
yitott          TEÉN    ÉNTE        ÖLD        ÉNTE    TEÉN           ESZIKK
szemme           TEÉN  ÉNTE         VÉR         ÉNTE  TEÉN             ADNAK
l alsz           TEÉN  ÉNTE       CSEPPEK       ÉNTE  TEÉN            AJKAMR
om min            TEÉNÉNTE      HULLANAK LE      ÉNTEÉNTE             ÓL A S
t hüll            TEÉNÉNTE      AZ ÖRÖKZÖLD      ÉNTEÉNTE              ZAVAK
ők a n             TEÉNTE         LIGETEK         ÉNTEÉN              GYALÁZ
apon s              ÉNTE           BABÉR           TEÉN               AT JAJ
űrű me              ÉNTE            AVA            TEÉN               GATTAT
leggel              ÉNTE            RJÁ            TEÉN               GYALÁZ
töltek              ÉNTE             B             TEÉN               AT JAJ
ezvén               ÉNTE             A             TEÉN                OKKAL
már cs              ÉNTE             !             TEÉN               JAJGAT
ak a h              ÉNTE                           TEÉN               VA JAJ
itetle              ÉNTE                           TEÉN                DÍTOM
nség á             ÉNTEÉN                         TEÉNTE               MAGAM
brája             ÉNTEÉNTE                       TEÉNTEÉN             ŐSZINT
vagyok            EZ LYKIA                       EZ LYKIA             E PERC
káromk                                                                EIMBEN
odásny                                                          GYALÁZATSZÉL
i történelem mindig legutolsó kopott ol                    CIKLONOZ FÖLÖTTEM
dalán mert benn a farkas benn a bárány bennem ez lykia  füvet legel a tigris
húst harap hersegtet a karcsú antilop az úr a pap a császár verejtékezve rob
otol a rabszolga pedig henyél a gladiátorháborúk véres porondja lett a tündé
rlépteken táncoló idő a csontváz lykia fölött egy másik szintén-lykia gyökér
fölötti törzs és törzs fölött a lomb idő midőn a múltjelenjövőt a bűntényt v
égleg elkövették  és már csak néhány nyikorgón hűséges ócska lendkerék forog
a lendülettől továbbsuhogva selymes surrogással babérlevélzenék zizegnek fén
ytáncok csillogása leng az árnyékos zöld ligetben és kozmikus felfordulás tá
ncol röhögő szakszofonok réztorkában és A FÖLD ISTEN ÓRIÁS GITÁRJA JAJRA HAN
GOLÓDOTT  LÁTHATATLAN HÚRJAI  A SŰRŰN FÖLFESZÍTETT DÉLKÖRÖK SÖTÉTEN ZENGENEK

                                                                 z
  GY                               LYKIALYKIA                    ö
  ALÁ                         LYKIALYKIALYKIALYKIA               l
   ZATSZÉL              LYKIALYKIALYKI         ALYKIA            d
     CIKLONOZ        LYKIALYKIALYK               IALYKI          z
      FOROG FŐ     ALYKIALYKIALY                      KIA       öld
         LÖTTEM   LYKIALYKIALYK                         IA      vér
	    HŰTI A  LYKIALYKIALYKI                           A   cseppek
	    SZÍVEM  LYKIALYKIALYKI                       hullanak le lykiában
	   EZ ITT   LYKIALYKIALYKI                           A az örökzöld
	EZ LYKIA     LYKIALYKIALYKI                         AL   ligetek
  gyalázat         YKIALYKIALYKIA                      LYK      bab
 szél fúj            IALYKIALYKIALY                 KIAL        éra
 ciklonoz               YKIALYKIALYKIA          LYKIA           var
 fölöttem                     LYKIALYKIALYKIALYKIA               j
  hűti szívem                       LYKIALYKIA                   á
    ez lykia ez                                                  b
     itt a gyár ahol                                             a
	  apám vasat faragott
		míg belehalt vasat
		   faragtam én is tudom
        Z		 őszinte perceimben
	  ÖLD			    belepusztulok
	  VÉR				    mégis mindabból
     CSEPPEK				     mi voltam nem marad
   HULLANAK LE					 csupán néhány jó szó
   AZ ÖRÖKZÖLD						pár ige szivárvány
     LIGETEK						 semmiíven   a magam
      BABÉR						szemébe nézve      én
       AVA						   tudom őszinte perceimben
       RJÁ					     ez lykia szerelmes asszonyom
        B					  BABÉR     babérvilág kocsmával
        A				   műtárgybolttal    és régvolt idők
	   !			  csontvázai fölött száraz babérkoszorú
			 a csontkoponyaföld     mohával betakart
		   keserű homlokán     a hétköznapólomszürke
	   nappalok éji kékre festik szempilláikat
     zászlóvörösre szájuk arcuk mint az öreg
   kurvák akik fiatal fiúkra várnak de már a
  mellük fonnyadt s a bőr a combjukon már
 régen nem tüel    ezek a fonnyadt mellű
 jégcombú nappalok     a megvénhedt ringyó
 nappalok   mindenki rongyai  majd elpusztulnak
  és az ifjak elfelejtik őket   ez lykia fűszerillatú
   szelek a zöld babérfalombok közt    romnémaság csontföldzene
      napfehérítette sziklatájakon egy város hiánya helyén  ez lykia
		csak a bagoly éjszaka abalkszeme fénylik ahogy szél himbálja
			   az utcai lámpát csillagkorpa hullik holdanyó kezéből
			    hájas bérházdisznók   horkolva zabálják       korom
		   harmatozik parkok     zöld hajára        korom harmatozik
     parkok zöld hajára tócsaragyogásból árnyas álmot ÁLMOT VARRNAK
  varrnak gyárkémény-füstöket        GYÁRKÉMÉNY-FÜSTÖKET SZÉLKEZEK
 szélkezek tépdesnek villamos     TÉPDESIK VILLAMOS HERNYÓK SÁRGÁN
 hernyók sárgán araszolnak édes      ARASZOLNAK SZERELMES ASSZONYOM
  szerelmes asszonyom ne menj még        NE MENJ MÉG MESSZI A HAJNAL
      ne menj még messzi a hajnal még              MÉG KOPOGÓ UTCÁKON
             kopogó utcákon párás éjjel van még       PÁRÁS ÉJJEL VAN MÉG

a rabszolgatartók nem is gondoltak a kenyérre filozofáltak minthogy kenyerü
ket a rabszolgáktól kapták  a rabszolgák szintén nem gondoltak kenyérre nem
filozofáltak hiszen kenyerüket rabszolgatartóik adták  és összeomlott Lykia
a rabszolgák nem gondoltak sohasem a filozófiával kenyeret sütöttek mert fi
lozófiájukat uraik sütötték ki                      a filozófia urai nem go
ndoltak rabszolgákkal sem                              kenyérsütéssel a rab
szolgáikat filozófi                                           ájuk adta  És
összeomlott Ly                      AZ ÉG                          kia A fi
lozófiából                   S A HEGYEK KÖZÖTT                        hiány
zott a k               MINTHACS             AK A TEN                  enyér
  kenyé               GERÓ                           RIÁS
  rből             BUBO                                 RÉKA
VOLN                                        ALEB
EGA                                              NAP
SAH                                                  OLD
AF                                                       ÉN
YÉ                                                          SÁ
RN                                                            YH
AT                                                               ÁR
ÁN                                                                 EZ
IT                                                                   TE
NÍ                                              ME LYKIA              FÖ
LÖ                 TTE Z                     ÖLD BABÉRLIGET            ÖR
ÖK                KÉVALÓS                 ÁG  BABÉR  ÖRÖKIDŐTL         EN
MÚ                LTJELEN               JÖVŐIDŐ  ÉS  KIPERZSELŐD       TE
KR                 ÉG ÁL              MODOTT   ÁLMODÁSAINK  VALAHA     LO
BOG                                  Ó SZEMÜNKBŐL S A ZÖLD SZURONYT   SZE
EG                                  EZVE INDUL EL ÉS BŐGVE REBBENNE    KA
PAR                               TI BOKROK FÖLÉ NA      PRAKÉTAROB   BA
NÁSS                            AL SZÉTHOMOKLOTT          A FÜRGÉNF  OR
GÓIDŐ                          GALAKTIKÁJA KALEI         DOSZKÓPJA  EZ
LYKIAEM                     BERMARADVÁNY ROMVILÁG      MINTISTEN  EL
HAGYOTTFI              ABÁRÁNYREMÉNYTELEN  BÁRÁNYREMÉNYFIÚ  S  KERE
SZTPERCEKRE      FÖLSZÖGEZVE MINT ÓRIÁS PÁVASZEM AZ ISTEN LEPKEGYŰ
JTEMÉNYÉBEN MINT DENEVÉR  A  SAJÁT  HANGJA  VINNYOGÓ VISSZHANGJ
ÁRA URAM ESENDŐ ÁLDOZAT VAGYOK  SZÍVEMBŐL BÉKÉS FOLYAMOK ER
EDNEKÍM ITT VAN LYKIA FÖLDRENGÉS VÍZÖZÖN LAVINAELŐTTI P
ILLANATARANYKOR A SZÉTESÉS ELŐTT KITARTOTT PILLANAT
ÉS ISTEN ÓRIÁS HANGSZERE AFÖLD MÁRJAJRAHANGOLÓD
			IK LÁTHATATLAN HÚRJAI A SŰRŰN FÖLFESZÍTETT D       a filozóf
ia A senki         ÉLKÖRÖK IJEDTEN PENGENEK ÉS BENN A FAR     filozófiájához
semtartozó              KAS BENN A BÁRÁNY BENNEM KOPOG     eret a senki keny
eréhez sem tartozó           Ó UTCÁKON AZ ÉJSZAKA       filozófiát a senki k
kenyérfilozófiája megette          EZ LYKIA            a senki filozófiakeny
ere És összeomlott Lykia Fölötte                   mostanáig zöld babérliget
már a farkasok őzek madarak is már              a kövek közt fejüket először
felütő füvek virágok ecetfák is réges        régen elpusztultak csak az örök
borostyán és a babér  LIKIA (LYKIA LICIA) ókori tartomány kis-Ázsia déli par
taján  de persze jobban szeretnék szerelemről fecsegni veset de okosnak is s
zeretnék látszani lykia kőcsontváza felett  lakói kereskedelmet folytattak o
rszáguknak természeti termékeivel  cédrussal fenyővel platánnal borral búzáv
al sáfránnyal kitünő szivacsokkal és naftával  a harciszekéraranykor zöld fé
nyében kicsi kocsma kicsi régiségbolt  Nagyon tarka képet nyújt a régi lykia
lakossága miközben dühös telefon csörög  politikai sorsa elég kedvezően alak
ult kröesustól meg tudták magukat védeni  későbbi uraik (a perzsák rodusiak)
szintén nem sok kárt okoztak bennük  a római hódoltság idején pedig huszonhá
rom városból álló szövetség fejlődött lykiában  hamis aranyból szikrázó holt
jégillúziók  élén egy likiarches állott csakis a császárok korában lett lyki
ából római provincia  ÉS ÖSSZEOMLOTT LYKIA FÖLÖTTE MOSTANÁIG ZÖLD BABÉRLIGET

  idők múlása ‑ március
                                                                                                       GYENES PÁL BARÁTOMNAK

PETŐFI UTÁN MINDIG TÁNCSICS MINDIG KOSSUTH MINDIG GÖRGEY MINDIG HAYNAU MINDIG
BACH SÁNDOR MINDIG DEÁK FERENC MINDIG FERENC JÓSKA MINDIG ARANY JÁNOS ÉS MIND
IG GYULAO PÁL MINDIG VAJDA JÁNOS MINDIG GRÓF TISZA ISTVÁN MINDIG ADY ENDRE MI
NDIG KÁROLYI MIHÁLY MINDIG KUN BÉLA MINDIG SZAMUELY MINDIG HORTHY MIKLÓS MIND
              IG JÓZSEF ATTILA MINDIG TELEKI PÁL MINDIG RADNÓTI MINDIG SZÁLAS
                    I MINDIG RÁKOSI MÁTYÁS MINDIG RAJK LÁSZLÓ MINDIG ILLYÉS G
                          YULA MINDIG NAGY IMRE MINDIG KÁDÁR JÁNOS MINDIG NAG
                               Y LÁSZLÓ MINDIG KONDOR BÉLA MINDIG WEÖRES SÁND
                                    OR ÉS MINDIG ÉS MINDIG ÉS MINDIG ÉS MINDI
                                        G ÉS MINDIG ÉS MINDIG ÉS MINDIG ÉS MI
                                             NDIG ÉS MINDIG ÉS MINDIG MINDIG?
                                      ÉS MINDIG
                     
                                                                       a szép
                                                                     vagy Alf
                                                                  öld után mi
                                                               ndig a dicsősé
                                                            ges nagyurak mind
                                                         ig az itt a nyilam h
                                                      ova lőjem mindig a felt
                                                   ámadott a tenger mindig az
                                                                    egy gondo
                                                                    lat mindi
                                                                    g a piros
                                                                    ló arccal
                                                                    piros zás
                                                                    lókkal mi
                                                                    ndig az E
                                                                    urópa cse
                                                                    ndes és m
                                                                    indig Víz
                                                                    akna és a
                                                                    zután min
                                                                    dig Seges
                                                                    vár Világ
                                                                    os mindig
                                                                    Arad mind
                                                                    ig walesi
                                                                    bárdok mi
                   ndig a koronázási mise mindig a kelj fel párnáidról özvegy
                   Pókainé mindig a karthagói harangok mindig a Mont Blanc cs
                   úcsán a jég mindig a kétféle walesi bárdok mindig a disznó
                   fejű nagyúr mindig a geszti kan Báthori Erzsébet mindig  a
                   küldöm a frigyládát mindig a fölszállott a páva és rohanun
                   k a forradalomba és mindig a Dunának Oltnak egy a hangja m
indig kompország mindig a különös nyáréjszaka mindig az őszirózsa mindig a fe
gyverbe fegyverbe mindig a szegedi gondolat mindig a fehér ló és mindig Trian
on a nem nem soha mindig csonka Magyarország nem ország mindig a de szeretnék
gazdag lenni mindig a segítsd a lebukottakat mindig a nem éri baj nem éri gyá
sz mindig a zúgj erdő elvtárs és a rendezni végre közös dolgainkat mindig a t
ejfoggal kőbe mért haraptál mindig a legpocsékabb nemzet mindig a sárga csill
lag mindig a tarkólövés mindig a “Der springt noch auf” mindig a kitartás min
dig a fényes szellők mindig a földet vissza nem adunk és a tiéd az ország mag
adnak építed mindig a reakciót lámpavasra mindig hogy nem rés hanem mindig Re
csk mindig az ahol zsarnokság van mindenki szem a láncban mindig a tiéd a gyá
r a magadét lopod mindig a soha többé mindig az aki magyar velünk tart s mind
ig a márciusban újrakezdjük mindig a konszolidáció mindig a reform mindig a s
zélárnyék mindig a zöld angyal a darázskirály a kétfejű fenevad mindig a le a
történelemmel mindig csöppnyi szabadság mindig hozomra és mindig és mindig és
mindig mindig mindig mindig mindig mindig mindig mindig mindig mindig mindig?