Hazai körkép

Magyarországon a könyvtárgépesítés viszonylag jó alapokra támaszkodhat. Magának a gépesítésnek a gondolata a nagy nyugati könyvtárakkal csaknem egyidőben bukkant fel (pl. a szegedi JATE-n 1977-ben) és az elméleti alapozást jelentő szakcikkek is legalább 10 éves múltra tekinthetnek vissza. Az IBM kompatibilis PC-k használata a legkülönfélébb könyvtárakban elterjedtnek mondható, így talán nem kockázatos a hazai könyvtáros-társadalom jó szemléleti fogadókézségéről beszélni. A kisebb adatbáziskezelő-rendszerek (pl. dBASE, Micro-ISIS, TEXTAR stb.) többéves múltra visszatekintő használata a gépesítés kapcsán felmerülő alapproblémákat már nagyjából exponálta, s a legutóbbi pár évben megtörtént több tucat "igazi" rendszer telepítése is. A hazánkban megjelenő cégek (ALEPH, VOYAGER, TINLIB, OLIB stb.) bemutatóihoz kapcsolódó érdeklődés szintén jó szakmai hátteret sejtet.

Az általánosságokon túlmenően azonban mégis érdemes megvizsgálni a fogadókészség szempontjából néhány neuralgikusnak tűnő problémát.

1. Munkaszervezés

Semmilyen - a piacon elterjedt - integrált rendszer nem lehet annyira rugalmas, hogy egy hagyományosan működő magyar könyvtár jelenlegi munkafolyamatait egyszerűen leképezze. Ennek értelme sem volna, hiszen egy modern rendszer nem csupán részeiben jelent korszerűsítést egy adott intézménynek, hanem az ott folyó munka egészét tekintve is. Ezért a gépesítés egyik legfontosabb előkészületi szakasza az, hogy át kell gondolni az adott könyvtár belső struktúráját, munkaszervezését, s ezzel kapcsolatosan a lehető legpontosabban (a terminálok számáig lemenően) rögzíteni kell a feladatokat, azok egymásra épülését, a folyamatok sorrendjét, a beavatkozási szinteket stb. stb.

Ez persze azt is jelenti, hogy (más szempontok mellett) az is meghatározhatja egy rendszer kiválasztását, hogy az mennyire idomul könyvtárunk munkarendjéhez, egyáltalán a szükséges munkafolyamatokat megoldja-e különösebb beavatkozás nélkül, ill. milyen esetleges új szolgáltatásoknak ad könnyen megvalósítható lehetőséget.

2. Elektronikus rögzítettség

Nagy általánosságban el lehet mondani: "anyag nem vész el, csak átalakul". Vagyis az esetek nagy többségében a mikro gépeken eddig rögzített anyagok egy későbbi rendszerbe betölthetők. Az ezzel kapcsolatos számtalan problémát csak utalás szintjén említem:

- annál könnyebb a transzfer, minél jobban szegmentált a meglévő adatbázis;

- az adatokat át kell tudnunk alakítani valamilyen nemzetközi szabvány szerinti input-alakra, amelyet új rendszerünk majd fogadni tud (pl. ISO 2709 stb.);

- anyagunkon biztos hogy karakter-átalakítást kell elvégeznünk;

- az anyag átvitelekor nagyon-nagy problémát jelenthetnek a relációs típusú adatok (pl. csírájában meglévő authority állományok), így majdnem biztos, hogy ezeket szekvenciális állományokká kell transzferálnunk;

- a betöltött állományokon még nagyon sok "aprómunka" lesz, amíg a rendszer azokat sajátjaiként kezeli (pl. takart névelők stb.);

- a tárgyszóállományok és szakjelzetek tezaurusz szintű átalakítása szinte megoldhatatlan feladat;

Nagyon gyakori az említett problémák miatt, hogy a korábban bevitt s a rendszerbe importált anyagrészt az alkalmazott integrált rendszerekkel külön állományként, leegyszerűsített formában kezelik (pl. az 19XX előtti könyvek katalógusa), hogy elkerüljék a teljes adaptáció igen nagy problémákat felvető megoldásait.

3. Szállítók a hazai piacon

Az általános piaci helyzetkép jól mutatja, hogy az integrált rendszerek forgalmazóinak hazai megjelenése még eléggé esetleges, így bármennyire is banális, érdemes tanulságként levonni, hogy az első általunk látott integrált rendszer nem föltétlenül a nekünk legjobban megfelelő.

Egyrészt az amerikai piactól távolabb is születnek igen ígéretes kísérletek, másrészt nem feltétlen a legjelentősebb cégek hoznak létre jó színvonalú rendszereket. Bár az kétségtelenül megállapítható, aki a referencia helyek sokaságát felmutató, nagymúltú szállítók egyikét választja, biztosan nem vesz rossz programot.

Az alábbiakban néhány, a hazai piacon már megjelent rendszer kicsit részletesebb vizsgálatára kerítünk sort. A fentiekből következik, hogy éppen ezek kiemelését semmi más nem indokolja, mint az a tény, hogy irántuk az érdeklődés jelenlétük miatt jóval fokozottabb, legtöbbjüknek már van hazai disztribútora is (DATAWARE, IQSOFT, SZTAKI stb.).

Természetesen lehetetlen lenne a bevezetőben vázolt ideális modellnek megfeleltetni mindegyik rendszert, "kipipálva" egy-egy funkció meglétét vagy hiányát. Inkább arra vállalkozom, hogy az egyes rendszerek karakterét körülírjam, erősségeit ill. gyengéit megemlítsem.

ALEPH

Az ALEPH (Automated Library Expandable Program) az izraeli EX LIBRIS Ltd. rendszere. Fejlesztése 1978-ban indult, a második változatot 1985-ben installálták DEC gépeken. Jelenleg a harmadik generációnál tart a fejlesztés, amely UNIX alapon is futtatható.

A hardver-igényről meg kell jegyezni, hogy korábban az installációk csaknem 100%-a DIGITAL VAX vagy microVAX gépeken történt, VMS operációs rendszer alatt. A ma forgalmazott "Aleph96" fantázianevű változat csaknem minden UNIX-verzión futtatható, így természetesen a DEC Alpha gépein ún. Digital UNIX alatt, a HP gépeken UX, az IBM szervereken AIX, a SUN-okon pedig Sun OS és persze Solaris alatt is.

A rendszert jelenleg többszáz kisebb-nagyobb könyvtárban alkalmazzák, hazánkban többek között a Budapesti Műszaki Egyetem könyvtárában is. Egyik legkorábbi és legjelentősebb európai referenciahelye a svájci CERN. Az ALICE névre hallgató információs rendszer felhasználói felülete igen könnyen tanulmányozható, ugyanis elérhető az európai X.25-ös hálózatból és az Internetről is, hasonlóképpen mint a hazai alkalmazások többsége (BME, KFKI stb.). Az ALEPH egyik lényeges tulajdonságát, a könyvtári hálózat működését szemléltető másik alkalmazás, a hét izraeli tudományos intézetet ill. egyetemet közösen kiszolgáló ALEPH rendszer. Ezek ill. hívószámuk (username: ALEPH) a következők:

Central ALEPH Computer RAM2.HUJI.AC.IL 128.139.4.207
Bar-Ilan University ALEPH.BIU.AC.IL 132.70.9.36
Ben-Gurion University BGULIB.BGU.AC.IL
Haifa University LIB.HAIFA.AC.IL 132.74.1.100
Hebrew University ALEPH.HUJI.AC.IL 128.139.4.207
Technion LIB.TECHNION.AC.IL 132.68.1.20
Tel Aviv University TAUVAX.TAU.AC.IL 132.66.32.6
Weizmann Inst. of Science WISLIB.WEIZMANN.AC.IL 132.76.64.14

Az ALEPH menüje a KFKI-ban

Az ALEPH a bevezetőben felvázolthoz hasonló modul-rendszerben épül fel, s mint az első hazai alkalmazás is bizonyítja lehetséges a rendszer üzemeltetése ill. beindítása néhány modul kihagyásával is (akkor még 2.3-as verzióról volt szó!).

A program a következő, főmenüből hívható 6 nagyobb modulból épül fel:

> - OPAC
> - Gyarapítás
> - Folyóiratkezelés
> - Katalogizálás
> - Kölcsönzés
> - Állománygazdálkodás

Az ALEPH egyik erőssége a "search" modul, amelyik a tulajdonképpeni OPAC-ot jelenti. A felhasználónak módja van szerző, cím, tárgyszó, egyes kifejezések szerint keresni, a rekordok (főleg a könyvtáros számára) direkt módon is elérhetőek, de a legszebb megoldása a CCL (Common Command Language) szerinti, az olvasók gyakorlatához maximálisan alkalmazkodó keresési lehetőségeknek van. Tulajdonképpen a rendszer maga tanítja meg néhány használat után a Boole-féle keresést, amikor a "CCL guided" menüben a rendszer egy keretprogram segítségével maga alkotja meg a kereső-kifejezéseket. A gyakorlottabb felhasználó pedig közvetlenül parancsnyelven fogalmazhatja meg keresőkérdését. Gyakorlatilag a csonkolások és karakterhelyettesítések minden fajtáját alkalmazhatjuk. Kiemelendő még, hogy a rendszer lehetővé teszi, hogy az egyetlen alkalmazásban meglévő több adatbázisban (pl. alapállomány és különgyűjtemények stb.) egyszerre keressünk, valamint az OPAC alapján történő rendelést is.

Újabb fejlesztés, hogy elkészült a World-Wide Web OPAC-interfész is, ami lehetővé teszi, hogy a legkülönfélébb WWW böngészőkkel is kereshessünk.

A katalogizáló modul lehetőséget ad a nemzetközi szabványok használatára (ismeri a főbb MARC formátumokat), engedélyezi az almezők használatát. Alapvetően két módon vihetünk be adatokat: ún. form entry üzemmódban, ahol barátságos felhasználói környezetben, mezőket tölthetünk ki, és az ún. free screen editorral, amikor a mezőket ill. almezőket kódolva jelöljük meg folyamatos szövegbeírás közben. Komoly nehézség, hogy a rendszer teljes képességeit (authority file stb. használata) csak ez a második beviteli rész teszi elérhetővé teljeskörűen, ami csak nagy gyakorlattal kezelhető biztonságosan, hiszen rengeteg elírásra, tévesztésre ad módot. Viszont minden nehézség ellenére jól megoldott a rekord duplikálás, ami különösen osztott könyvtári rendszerekben tesz nagy szolgálatot. A program lehetővé teszi, hogy a könyvtáros több authority file-t definiáljon, amelyek aztán az update után már ellenőrzésül használhatók. Az authority control lehetővé teszi több szintű tárgyszavazás alkalmazását is.

Az ALEPH kölcsönzési része az kölcsönzés periodicitásának megfelelő kapcsolatok létrehozásán alapul az aktuális olvasók ill. könyvek adatainak alapfile-je között. A kölcsönzési szabályok egy paramétertáblázatban definiálhatók, a szokásos kölcsönzési műveletek jól nyomonkövethetők, pl. a összesen 99 típusú általános és speciális kölcsönzési tranzakció definiálható. A rendszer lehetővé teszi a szokásos előjegyzésen kívül a fénymásolat-rendelést is. Az ALEPH kölcsönzési modulja megoldja a vonalkódos kölcsönzést és különösen szimpatikus vonása, hogy a host gép kiesése esetén a rendszer üzemeltethető egy PC kategóriájú gépen is, amelyből a hiba elhárultával felfrissíthetők a központi gép kölcsönzési információi.

A periodikák feldolgozását az ALEPH a katalogizáló modulhoz hasonlóan oldja meg. A megrendelés a gyarapítási modulban indul, az érkeztetés aztán már a periodika m részben történik. A kardexelés gyakorlatilag előforduló esetei mind szerepelnek a programrészben, a folyóiratok bevételezése részletesen kidolgozott. Tudja ellenőrizni a köttetést, sőt szükség szerint akár a vonalkódos kölcsönzést erre az állományrészre is ki tudja terjeszteni. A beépített ún. report generator kérésünkre különféle szempontok szerinti leválogatást tesz lehetővé.

A Nyugaton kifejlesztett integrált rendszerek beszerzési moduljának hazai adaptációja igen sok nehézséggel járhat. Így van ez az ALEPH esetében is. Bár a rendszer fel van készítve a "normális" üzletmenet minden fontosabb esetére, de igen kérdéses, hogy ez hogyan alkalmazható a "speciális" magyar pénzügyi viszonyok között. Ha ezek a mai magyar átalakuló valóságból származtatható problémák megoldódnak, ez a modul is megfelel az igényeknek. Pl. kifejezetten sokoldalú a költségvetést karbantartó rész, amely több költségvetési csoportot kezelhet egyszere, az elavuló költségvetést archiválja stb.

Postázzuk e-mailben az eredményt AELPH-ben

A rendszer számtalan utility program-eszközzel rendelkezik, amelyek az alapfunkciók hatékonyabb, esetenként batch alapú működtetését szolgálják. Ilyen pl. az export/import adatátviteli segédprogram, a különféle statisztikai report generator, a modulokban szereplő listanyomtató utility-k stb.

Összegzésül:

Az ALEPH átlagos vagy jó szinten valósítja meg az integrált könyvtári rendszerekkel szemben támasztott kívánalmakat. A könyvtárosi munka különféle területeit lefedi ugyan, de adatbeviteli eljárásai néhol korszerűtlenek. Általában jellemző, hogy nem a könyvtári anyag mélyen strukturált feltárása a fő erőssége. Ez inkább kisebb/közepes egyetemi-főiskolai könyvtárak kiszolgálására predesztinálja. A program a legkitűnőbbet egy több kisebb könyvtárat egy union catalogban és/vagy osztott rendszerben kezelő struktúra kiépítése esetén tudja nyújtani, ami pl. az izraeli említett rendszer esetében jól meg is valósul. Külön előnyeit a keleti-nyelvű anyagok feldolgozása területén nem szabad elvitatni. Érdekessége a rendszernek, hogy az újabb verziókat nem csak a saját eredeti adatbáziskezelővel lehet installálni, hanem kívánságra ORACLE relációs adatbáziskezelővel is.

VOYAGER

A mai VOYAGER elődje, a CARLYLE az Egyesült Államokbeli (kaliforniai) CARLYLE Systems Inc. integrált könyvtári rendszere volt. Majd tulajdonosváltozás következett és így a gyártó-forgalmazó a MARCorp Ltd. Lett. A cég a feljövőben lévő, fiatal, kísérletező kedvű program-gyártók tipikus képviselője, bár amerikai piaci helyzete nem stabil helyzete. Erőteljes viszont a rendszerfejlesztésbe is újabban betársult hazai Dataware Kft. elkötelezettsége.

A nyolcvanas évek végén alapvető változást tapasztalhatunk, amikor is a CARLYLE/VOYAGER a korábban preferált Intel DPX gépektől ill. a rájuk jellemző Intel RMXII operációs rendszerről elmozdult, majd átállt a UNIX-típusú operációs rendszerre és hardver szinten ennek egyik legkonzekvensebb megvalósítójával, a SUN Microsystems céggel társult. Régebbi alkalmazásaik között egyébként megtaláljuk a DEC VAXstation gépeit is, de szinte kizárólag Ultrix alapokon.

A SUN hardveralap néhány területen igen látványos fejlődéshez vezetett. Tudvalévő, hogy ez a gépcsalád igen kitűnőt nyújt a hálózati kommunikáció terén az általa kidolgozott Network File System kidolgozásával (amelynek részei kvázi világszabványokká lettek s nemcsak az Unix-alapú rendszerekben), amely a TCP/IP protokol használatával igen jó környezetet nyújt az online kommunikáció (telnet) és a file-átvitel területén is (ftp). A másik, hardver adta előny, a SUN által preferált grafikus felhasználói felület (GUI), amelyet a VOYAGER igyekszik maximálisan kihasználni. A rendszer konkrét megvalósítása tkp. az X-Window nevű ablakos-grafikus rendszer "Sun-os" applikációja, az "Open Window". A rendszer említett kitűnő hálózati csatolói miatt hardver szinten is támogatja a több ún. SPARCstation és SPARCszerver gépek alkotta fő- és alkönyvtári hálózat megvalósítását.

Kinyílnak az ablakok a VOYAGER-ben (áttekintő kép)

Ma már nem egyetlen megoldás a könyvtári rendszerek területén, hogy a rendszer operációs szintű nyitottságának (UNIX) hangsúlyozása mellett a program alapjául jól bevált relációs adatbázis kezelőt választanak. A VOYAGER esetében ez az INGRES szoftver, a SUN-nal együttműködve létrehozott fejlesztés neve pedig "The Voyager Series", amelyen tkp. a VOYAGER összes modulja alapul.

A világban installált rendszereik száma nem túl nagy (kb. 40) s ezek között is igen kevés még az új, a cég átalakítása utáni más rendszer- és hardver-környezetű program. Itt említjük meg, azért az előnyért, amit a remek új megoldások jelenthetnek, cserébe számítanunk kell a gyakorlati kipróbálatlanságból adódó esetleges meglepetésekre, hiszen az új változat néhány modulja még ma is kisebb-nagyobb fejlesztési munkák alatt van.

Hazánkból OPAC-szinten elérhető, még régebbi CARLYLE alapú gépesített könyvtár pl. a bostoni TOMUS, ahol több milliós állományt kezel a rendszer, természetesen a régebbi változat:

Boston University Library Catalog (TOMUS)

library.bu.edu (128.197.130.200).

(A hívószám az Internet TCP/IP telnet hívására vonatkozik.)

A VOYAGER más rendszerekhez hasonlóan öt fő modulra bontja a rendszert a főbb gépesített könyvtári feladatoknak megfelelően, talán még a többieknél is erőteljesebben középpontba állítva a katalogizálási részt (cataloging):

> - OPAC
> - Cataloging
> - Circulation
> - Serials
> - Acquisitions

Bár az egész program egyetlen (természetesen fizikailag több file-ból felépülő) centrális MARC alapú adatbázisra épül, mód van csak az egyes modulok használatára, ill. a lépésenkénti bevezetésre.

A rendszer adatszerkezetében, a kommunikációs alkalmazásaiban, adatcsere-formátumaiban és visszakereső nyelvében is ismeri és alkalmazza a legelterjedtebb szabványokat (MARC, CCL stb.). Előnyként kiemelendő, hogy már csak az INGRES alap miatt is szabvány SQL lekérdezést is nyújt, ami sok tekintetben úttörőnek számított a könyvtári szoftverek között.

Mielőtt az egyes modulokról részletesebben szó lenne, föltétlen hangsúlyozni kell, hogy a grafikus képernyőkezelés, ablaktechnika nem pusztán esztétikai szinten jelent igen nagy előnyt. Ilyen típusú termináljainkon akár egyszerre is megnyithatjuk a modulokat, adatokat adhatunk át, mód van több rekord együttes editálására stb., miközben vizuálisan is áttekinthető marad a munka. Mindehhez persze hozzá kell tenni, hogy a hozzáférés ilyen szintje csak drága, nagyfelbontású grafikus terminálokon valósítható meg, amelyeket a rendszer honosítása esetén legalább a könyvtári belső munkatársaknak biztosítani kell.

A katalogizálási főmodul is mindjárt az említett technika előnyeit kamatoztatja, hiszen a képernyős full-screen editoros adatbevitel közben azonnal és egy képernyőn felhasználhatjuk a már meglévő OPAC adatokat, tehát a különböző mezők authority controlja vizuálisan is nyomonkövethető. Az "egér" kezelésbe betanult feldolgozó könyvtárosnak mindez igen hatékony és ergonómiailag is kitűnő feltételeket biztosít. A katalogizálás során jól szegmentált adatbázist definiálhatunk, almezőkkel stb., amely minden felmerülő adattípus számára már alapkiépítésben biztosít mezőt.

A rendszer láthatóan azt a filozófiát követi, hogy minden modulnál ugyanazt az alapkörnyezetet és funkciókat kínálva, a végső soron bonyolult rendszert egyszerűen elsajátíthatóvá tegye.

A menü-ikonsor a VOYAGER-ben

A VOYAGER beszerzési része igen aprólékosan kidolgozott, de mint másutt is, csak talán itt még hangsúlyozottabban felmerül a hazai alkalmazhatóság kérdése. Az amerikai ellátási és rendelési szisztéma nyilvánvaló más követelmények elé állította a programozókat, s mivel a VOYAGER még az USA-ban is új termék, igazából az európai viszonyokhoz sem és főként a Kelet-Európához nem alkalmazkodhatott. Természetesen mindez vonatkozik a pénzügyi részre is.

A periodikákat kezelő résznél ez a probléma (a beszerzési modulhoz való megszólalásig hasonló kivitelezés ellenére) talán kevésbé jelentkezik, mert a hazai nagyobb könyvtárak folyóiratbeszerzései egyre inkább korszerűsödnek.

Az OPAC modul természetesen igen különbözően kezelhető az említett grafikus terminálokon a belső, nagyobb sebességű könyvtári hálózatban, és pl. egy távolról bekapcsolódott ASCII terminál előtt ülve. Ez persze nem a rendszer lényegi funkcióira vonatkozik, de mégis a grafikus technikai alap sok helyütt fog konfliktusokat okozni a különböző felhasználói körök terminál-ellátásakor. Vonzó, de talán kockázatos és mindenképpen drága lehetőség az olvasói terek (kölcsönző, olvasóterem stb.) az egérrel felszerelt grafikus terminálokkal történő telepítése, hiszen ha ezt nem tesszük, a rendszer egyik legszimpatikusabb vonásáról mondunk le. Némiképpen áthidalja ezt a problémát, hogy a VOYAGER rendelkezik a hazai piacon a legjobban definiált WWW interfésszel, amely aztán akármilyen böngészővel elérhető.

A keresés ill. leválogatás során alapesetben 12 index áll rendelkezésünkre, de mód van speciális indexek definiálására is. A menüvezérelt keresési mód természetesen szűkített lehetőségeket kínál az olvasónak: tárgyszó, szerző, cím, szerző és cím együtt, és külön hívhatók a speciálisabb indexek. Általában mindegyik keresési specifikáció több lehetőséget ad, így pl. a tárgyszónál kereshetünk a pontos megfelelőre, a tárgyszó egyes szavaira, ill. áttekinthetjük a tárgyszólista egyes részeit, hogy onnan válasszunk. A rendszer a CCL-ben és Boole-algebrában járatosabb felhasználónak közvetlen parancsnyelvi bevitelt is biztosít.

A megjelenítési formátumok bármikor meghatározhatók, lelőhely szerint bontás, különböző kulcsok szerinti rendezés és a képernyő formátum szerint.

Mint a többi főrész, a kölcsönzés is a centrális adatbázisra épül, azt egészíti ki az aktuális lelőhely adattal ill. kapcsolja össze az olvasói file egy-egy rekordjával. A modul természetesen a vonalkódos rendszer elvén alapul, minden lényeges kölcsönzési folyamatot leképez, különösen rugalmasan kezelve az olvasói kategóriák, határidő-típusok, hosszabbítások stb. legkülönfélébb eseteit. Mindezt ötvözi egy többszintű biztonsági védelemmel, amely a hibás vagy szabálytalan tranzakciókat hivatott kiküszöbölni.

Összegzésül:

A VOYAGER korszerű szoftver és hardver alapokon megvalósított, megjelenésében elegáns, modern integrált rendszer. Áttekinthetősége és belső konzisztenciája mögött az a tény húzódik meg, hogy egyetlen elgondolást valósítottak meg utólagos kiegészítések és betoldások nélkül. Grafikus felületei és hardver megoldásai igen kényelmessé teszik használatát mind a szakembernek, mind az olvasónak, bár kétségtelen tény ezért anyagilag is áldozni kell. Hazai alkalmazása már megindult, hiszen a Debreceni Universitas sikeresen adaptálta a rendszert, és sok más hely mellett ezt a rendszert választotta a Szegedi Universitas is.

TECHLIB

Az online szöveges információs adatbázisok területén jól csengő név az Information Dimension, pontosabban talán nem is a cég az igazán ismert, hanem legfontosabb termékének neve, a BASIS, ill. a BASISplus. A piaci körülmények között forgalmazott nagykapacitású szöveges adatbáziskezelők között az egyik legszínvonalasabb terméknek tekintik a BASIS-t a szakértők.

A TECHLIBplus integrált rendszer teljes egészében a BASISplusra épülő, relációs adatbázisstruktúrával rendelkező, kitűnő képernyő orientált felhasználói csatolóval ellátott könyvtári rendszer.

Az Info. Dimension könyvtári alkalmazásainak kb. 70%-át az USA-ban installálták, piaci elemzők szerint a cég elsősorban az ún. "special library" területen rendelkezik számottevő pozíciókkal. Ezt egyébként a TECHLIB bemutató-anyaga sem titkolja. Mindezt igazolni is látszik az üzembeállított rendszerek mérete, ti. a legnagyobb rendszer mindössze 450.000 rekordot tartalmaz. A cég eddigi, mintegy 400 könyvtári adaptációjából pl. csak tucatnyi fut kifejezetten egyetemi könyvtárban, a többi college, kutatóintézet, média, középiskola stb., tehát speciálisnak mondható és nyilván kisebb méretű alkalmazás. A világ nagy nyilvánosan elérhető rendszereit bemutató segédletek (St.George Guide, Billy Barron Guide, Hytelnet stb.) alig ismernek, vagy neveznek meg TECHLIB rendszert, igaz ezek a fenti kisebb, szakosodott könyvtárak rendszerét nem ismertetik

Mivel az Info. Dimension alapterméke a BASISplus igen sok hardver környezetet elfogad, itt nem tapasztalunk szinte semmilyen hardverhez-kötődést. A tipikus gépcsaládok az EPIX, VAX, Hewlet-Packard 6000 és nagyobb, IBM 30xx, IBM 43xx, SUN, RISC stb. Tehát az elterjedt VMS, VM/CMS operációs rendszer mellett már szóba jön a UNIX alkalmazása is, mégpedig a következő platformokon: DEC ULTRIX, IBM RS6000, SUN, H-P, BULL, UNISYS, Control Data Corp.

A rendszernek igen erős oldala, hogy a BASIS-en keresztül nagyon kiterjedt az input fogadó képessége, hiszen természetes, hogy ezzel az "alappal" kitűnően együttműködik. A könyvtári világban elterjedt szinte összes szabvány fogadására alkalmas, erre a célra külön opcionális modulja van, az ún. MARC modul.

A rendszer alapfelépítése az eddig ismertetettekéhez hasonló, központba állítja a katalogizáló részt és a vele szorosan összefüggő OPAC modult, s ezekhez csatlakozik a többi részegység:

> OPAC/Katalogizálás és "maintenance"
> Acquisition
> Circulation
> Serials
> Marc interfész
> BASISplus csatlakozás (opcionális)

Az OPAC modulon keresztül egyszerre több adatbázis közül is választhatunk, tehát a rendszer ezen része "union catalog" funkciót is elláthat, de külön is kezelheti az egyes könyvtárak katalógusát. A keresésre két üzemmód nyílik: a képernyő kitöltéses ún. screen mode és a közvetlen parancsbeviteli mód. Az előbbi szerint kereshetünk szerzőre, címre, tárgyszóra, kulcsszóra és raktári számra, míg az ún. command mode-ban Boole-operátorokkal fogalmazhatjuk meg a keresést összesen 10 kulcs, ill. ezek kombinációjával, lényegileg a CCL szellemében. Az egyes tételek változatos módon jeleníthetők meg, egy rekord-leírás akár 3-4 képernyős is lehet, pl. a mintaalkalmazás tartalmaz abstract-ot, sőt tartalomjegyzék-információt is. A BASIS háttér miatt a rendszer igen könnyen alkalmazható tehát full text típusú, ill. ilyen jellegű kiterjesztéssel is rendelkező katalógusépítéshez. Ehhez kapcsolható, hogy mód van grafikus információk bekapcsolására is.

A "Cataloging/Maintenance" modulon keresztül történik a feldolgozás és karbantartás, bármely dokumentumtípus esetében. Itt építhető a könyvek, folyóiratok stb. mellett pl. a szállítók, sőt az olvasók adatbázisa is. Problémás lehet azonban, hogy láthatóan nem ismeri a modul sem a Dewey, sem az ETO alkalmazását. Egyébként is megjegyzendő, hogy a címfölvitel eléggé leegyszerűsített, bár kétségtelen, hogy minden igazán fontos információt fogadni tud. Az igazi gond az, hogy sem a dokumentáció, sem a példák nem beszélnek authority control-ról.

A beszerzési rész jól megoldott, igen részletező. Előszerzeményezést, egyedi és standing order rendelést, ill. bevételezést egyaránt tartalmaz a menü, és a gyarapítás pénzügyi részét a számlázó rész jól támogatja.

A periodikumokat kezelő rész tartalmazza a napi rutin feladatokat (kardex) és az előfizetéssel kapcsolatos eljárásokat is. Módot ad pl. egy tudományos kutatóintézet esetében a beérkező folyóiratok köröztetésére is.

Nem csupán az aktuális kölcsönzési műveletek nyilvántartása a célja a kölcsönzési modulnak, hanem helyzetelemzés adása az egyes tételek pillanatnyi hollétéről (ezt az információt az OPACnak is átadja), kiterjesztve ezt a kölcsönzések egy példány sorsára kiterjesztett eddigi "történetével" is. A modul mind billentyűzetről, mind (erre felkészített állomány esetében) vonalkód beolvasóról tudja fogadni az információkat.

A TECHLIB alapvető megjelenési formája ugyan adott, de az egyes menük kialakításában mód van beavatkozásra. Így pl. ha építünk tezauruszt, vagy van pl. egy BASIS alapú szöveges adatbázisunk, azt definiálhatjuk a főmenübe. Természetesen a forgalmazó vállal egyedi megoldásokat. A könyvtárban előforduló és statisztikailag megfogható szinten jelentkező változásokat és folyamatokat a minden modulhoz hozzákapcsolódó "report generator" segítségével jeleníthetjük meg ill. nyomtathatjuk ki. Mintegy 35-40 típusú jelentés-forma van definiálva a programban.

Összegzésül:

A TECHLIBplus legnagyobb előnyt ott élvez, ahol már van, vagy terveznek BASISplus alkalmazást, hiszen a többi rendszerhez képest igazán a teljes szövegű adatbázisok integrálásával nyújthat többet. Általánosságban elmondható, hogy elsősorban kisebb, pl. intézeti, főiskolai stb. könyvtárak gépesítését oldja meg, meglehetősen jól alkalmazkodva esetleges meglévő hardver alapokhoz. Ideális rekordméretnek a néhány százezer tűnik. Menüszerkezete, a modulok integrációja lehetővé teszi, hogy nagyon kevés könyvtárossal lefedhető legyen a működtetés. Komoly hiányosságának tűnik - a dokumentációk nem említik - az authority control hiánya és a tartalmi feltárás viszonylagos korlátozottsága. Magyarországon voltak bemutatói, az MTI (amely maga is BASIS felhasználó irányításával), de nem ért el komolyabb piaci sikert. A világban ma már egyik vezető gyártó.

TINLIB

Az 1984-ben Londonban megalapított Information Management & Engineering Limited (IME) könyvtári rendszere, a TINLIB, 1986-ban debütált. A "The Information Navigator" (TINLIB = The Information Navigator of Libraries) melléknéven is ismert rendszert már az ún. negyedik generációs programnyelvek felhasználásával készítették el, az alkalmazás háttérében itt is egy tárgy-orientált relációs adatbáziskezelő húzódik meg (DBMS), amelynek különlegessége a meglehetősen újszerű hypertext technika integrációja. A cég a nyitott rendszerek filozófiáját követve az MS-DOS operációs rendszer mellett főképpen a UNIX-on való futtatást favorizálja (UNIX V.3 és V.4), a rendszer így ismeri s használja a két nagy rendszer által kezelhető összes lokális (LAN) és szélesebb körű hálózati szabványt.

TINLIB főmenü (GATE)

Az előzőekben megfigyelhettük, hogy az egyes integrált könyvtári rendszer-előállító cégek szeretnek saját szoftver alapjukon belül szorosabb kapcsolatot tartani valamilyen hardver gyártóval. Ez a TINLIB ill. az IME esetében sem volt ez másképpen: a rendszer régebbi alkalmazásainak nagy része az ICL gépein futott. Az újabb installációk más UNIX-gyártókkal is "megelégszenek".

Maga a program mintegy több ezer (!) helyen működik a világban, legalább két tucat különböző nyelvű változatot installáltak csaknem 40 országban. A TINLIB alkalmazások megoszlása a különféle könyvtár- ill. intézménytípusok között azt mutatja, hogy inkább a kormányzati-önkormányzati szférában van jobban jelen.

Természetesen a legtöbb alkalmazást az Egyesült Királyságban találjuk, mégpedig igen jónevű cégeknél. De az igazsághoz hozzá tartozik és lényeges megfigyelésekre ad alkalmat, ha a IME által kiadott felhasználói listát összevetjük a világ nagy elektronizált könyvtári rendszereit ismertető (már említett) listákkal és kézikönyvekkel. Ebből kiderül, hogy a jónevű alkalmazók (pl. British Library, City University, Edinburgh University, University of Cambridge stb.) nagyrészt nem központi állományuk (main library) gépesítésére vásárolták meg a TINLIB-et, hanem egyes tanszéki, intézeti könyvtárak ill. különgyűjtemények automatizált feldolgozására. Ha ezt a tényt összevetjük a program hardver és szoftver jellemzőivel, akkor világossá válik, hogy itt elsősorban kisebb és speciális anyagok kezelésére kifejlesztett rendszerrel van dolgunk, ami nem jelenti egy esetleges nagykönyvtári installáció megvalósíthatatlanságát, csupán azt, hogy az IME rendszere nem elsősorban erre szakosodott.

Itt említjük meg, hogy az egyik rendszer specifikációs dokumentum 500.000 kötetről és 50 egyidejű felhasználóról beszél, mint elvi lehetőségről.

Természetesen mindennek van előnyös oldala is. Megfigyelhető pl. hogy a TINLIB-et előszeretettel alkalmazzák az igen speciális igényeket támasztó ún. média-cégek, mint pl. művészeti gyűjtemények (Colchester Museum, Design Museum, Imperial War Museum stb.), hírközlő szervek (BBC Radio, Financial Times Editorial Library stb.), számítástechnikai cégek (IBM (UK) LTD., ICL Network Services LTD. stb.).

A TINLIB kategóriájában megszokott módon az egyes munkafolyamatok kezelésére elkülönült modulok integrált rendszere. A modulok megoszlása talán eltér kicsit a megszokottól, de mégis célszerűen kialakított:

> Katalógus és visszakeresés
> Kölcsönzési modul
> Könyv-beszerzés
> Periodika menedzsment
> Könyvtárközi kölcsönzés
> Adatstruktúra és adatátviteli modul
> Kommunikációs rész

A mezőhosszúság természetesen variábilis minden modulban, lehetőség van az ismétlődő mezők ill. különféle típusú mezők használatára, s az ajánlott alapértelmezésen túl is mód van új mezők kialakítására ill. az egyes mezők indexeltségi és kereshetőségi paramétereinek a megváltoztatására. Egyébként egyszerűbb alkalmazás esetén az ún. default értékek bőven elegendőnek tűnnek.

A katalógus és visszakereső modul igen erősen épít az említett relációs adatbáziskezelő lehetőségeire, ezért az ismétlődően előforduló adatoknál (szerzők, kiadók stb.) mód van az authority control hatékony használatára. Az adatbevitel legfontosabb módját, a közvetlen begépelést szerkesztő rész (editor) és ablaktechnika segíti, amely adatrögzítés közben felhasználhatóvá teszi az eddig elkészült indexeket. Az anyag feltárását többszintű tezaurusz "menedzser" támogatja, szintén relációs alapon. A bevitel és ellenőrzés után az index update automatikus a visszakeresés lehetséges mező-szinten és Boole-operátorokkal is. A modul lehetőséget ad közvetlen nyomtatásra, amely történhet egyes rekordok, sőt mezők kijelölésével. Érdekesség, hogy a tulajdonképpeni OPAC is ez a modul, azzal a különbséggel, hogy az olvasóknak csak a visszakereső felületet nyújtja, a szükséges helpekkel.

A kölcsönzési modul minden alapvetően elvárható szolgáltatással felszerelt része a programnak (olvasói adatbázis, kikölcsönzés, visszavétel, határidőfigyelés, előjegyzés, felszólítás stb.). Működtethető kézi adatbevitellel és vonalkódos technikával is. A rendszer igazán előnyös oldalait nem igazán a jó színvonalú megvalósítás mutatja (kiemelendőek a sokoldalú automatikus ellenőrzések), hanem az, hogy a nagyfokú integráció miatt a kölcsönzési adatok azonnal felhasználhatóak a többi modulban (pl. gyarapítási terv, használati statisztika stb.).

Amint jeleztük az integráción belül itt sajátosan elválik a könyvek ill. periodikák beszerzésének moduláris megoldása, de ez nem igazán okoz munkaszervezési gondot, mivel az egyes részek bárhonnan elérhetők és párhuzamosan is kezelhetőek. A beszerzendő ill. bevételezett könyv státuszától eltekintve kvázi a katalogizáló modul megszokott struktúrája szerint kerül felvételre, természetesen kiegészítő adatokkal együtt. A státuszok változása jól végigköveti egy rendelés lehetséges útját a felmerülő igénytől (előszerzeményezés), a rendelésen át a bevételezésig. A számlakezelés többszintű, vagyis a fő-pénzforgalmon kívül lehetséges a részköltségvetések regisztrációja is. A gyarapítási rekordszerkezet már alapértelmezésben is felkészült az összes számbajöhető nem-periodikus anyag feldolgozására, így a könyvek mellett az ún. efemer irodalom ill. az audovizuális termékekére is. A munkát itt is különféle report generátorok teszik jól dokumentálhatóvá.

A "serial control" ill. a periodikumok beszerzését megoldó modul az előzőekben vázolt rendszert követi, a folyóiratok ill. újságok speciális rendelési és érkeztetési metódusának megfelelően. A relációs adatszerkezetet ez a részprogram is jól hasznosítja pl. az azonos szállítótól ill. kiadótól érkező folyóiratok esetén a belső (és ablakból áttekinthető) kódtábla segíti az adatbevitelt. A kardex-funkciókat a rendszer részletesen nyomon követi. A számlázási ill. költségvetési technika alapjaiban a beszerzési modulét követi, de csak a periodikákra jellemző eljárásokat is megenged (standing order stb.).

Különlegesnek mondható a TINLIB könyvtárközi kölcsönzési modulja. A dokumentum és másolatkérés jól kidolgozott angliai megoldásaira (BLLD) támaszkodva a rendszer a rengeteg manuális munkával járó szolgáltatást jószerivel automatikussá teszi. Sajnos, a hazai könyvtárközi kölcsönzési szolgáltatások rendszerének ilyetén felfogásától még messze vagyunk, így ennek a modulnak a maradéktalan használatbavétele csak részben, vagy erőteljes átalakítás után képzelhető el. Csak az érdekesség kedvéért említjük, hogy az igényeket a program képes online módon (e-mail, telex stb.) eljuttatni a kölcsönzési központba, vagy egy másik könyvtárba. Az azonban pl., hogy az integráció miatt, az olvasói igények igen könnyen átemelhetők pl. az előszerzeményezési blokk-ba, az itthon is jól kihasználható.

A TINLIB "adatforgalmi" modulja a program export és import funkcióit készíti elő, ill. bonyolítja le. Itt definiálhatóak azok a filterek és adatátalakító és mezőstruktúra adaptáló utility-k, amelyek segítségével igen sokfajta szabványos vagy egyedi adatfajtát felhasználhatunk rendszerünkben (pl. CD-ROM-ok, OCLC-formátum stb.). A program természetesen ismeri a MARC formátumot és érdekessége, hogy az ISIS által használt ISO2709-es outputot közvetlenül is tudja fogadni. A cég egyébként szolgáltatásként biztosítja az induláskor szükséges nagyobb méretű konverziót.

A fenti "főmodulokhoz" csatlakoznak még a közvetkező, nem kevésbé fontos programrészek: egy kommunikációs és hálózati modul a különböző más ill. "kihelyezett" saját alkalmazások könyvtári szempontból is korrekt összeköttetésére (a fizikai alapokat a TCP/IP adja) és egy sok oldalú jelentés-író modul (report generator), amely az egyes részegységeknél említett módon, de immár globális statisztikai és más analizáló típusú jelentések, összesítések elkészítetésére alkalmas, beleértve a táblázat-szerkesztést és a bibliográfia-összeállítást is.

Összegzésül:

A TINLIB-ről mindezek alapján elmondható, hogy a kis és közepes könyvtárak ideális rendszere. Nem elsősorban amiatt, mert egy erőteljes szerver ne tudna akár több millió tételt és több ezer olvasót is kiszolgálni, hanem a feldolgozási képességeinek egyszerűsége miatt. A cég különösen nagy tapasztalatokkal rendelkezik a speciális gyűjteményeknél (tanszéki könyvtárak, intézeti gyűjtemények, múzeumok stb.) és esetleg ott ahol már igény van vegyes média anyag feldolgozására. Nagyságrendi korlátain túl erőssége a jól megvalósított authority control, a tezaurusz-használat és az ETO ill. UDC engedélyezése. Külön lehetőséget rejt magában az, hogy a rendszer egy hálózatban jól összekapcsolható DOS alatt futatott "alkönyvtáraival", míg az ún. union catalog egy nagyobb UNIX-os gépre telepíthető. Elsőszámú hazai refernciahelye a Gödőllői Egyetemi Könyvtár.

VTLS

A VTLS a könyvtári integrált rendszerek piacán immár "nagy öregnek" számít, mind korát, mind az üzembe állított rendszerek számát tekintve. A cég, a hasonnevű VTLS Inc. egy gyakorlati projectből nőtte ki magát: 1974-ben számítógépes és könyvtáros szakemberek szerveződtek lelkes csapattá a Virginia Polytechnic Institute and State University könyvtárának, a Newman Library-nak gépesítési gondjainak megoldására. A létrehozott rendszer a keresztségben a Virginia Tech Library System (= VTLS) nevet kapta, és a sikeres fejlesztés folytatására hozták létre magát a társaságot, amely teljesen integrált rendszerekkel 1980-ban jelent meg a piacon. A cég másik nevezetessége, hogy 1983-ban ők rukkoltak ki az automatizált authority control egyik első sikeres megoldásával. A nagy mainframe gépekről nemsokára megtörtént az átállás a workstation kategóriára, majd létrehozták a MicroVTLS néven ismert személyi számítógépekre adaptált, de a teljes rendszert megvalósító verziót is.

A VTLS-nek két természetes hardver-gyártóhoz is van kötődése: régebbi installációi az IMB nagyszámítógépeken történtek, míg az újabbak a Hewlett-Packard-hoz kötődnek. Ebből is adódóan mind hardver, mind operációs rendszer szempontjából széles a skála. VTLS rendszer fut, vagy futtatható a HP 3000, az IBM 30XX, 43XX, 937X, ES/9000 sorozatú gépein, az operációs rendszer lehet a HP MPL/XL, VM-IBM/CMS, VM-IBM/SQL. Természetesen ehhez hozzájönnek a microVTLS-nél az MS-DOS alapú gépek. A VTLS 1992-ben alapvető változtatásra szánta el magát e téren, ugyanis elkészítette a rendszer UNIX-on futó változatát, amelynek ún. béta tesztje 1992 harmadik negyedévben sikeres volt, így a VTLS ma már UNIX-os rendszer. Bár az elképzelt unixos gépkategória továbbra is a Hewlett-Packard, de most a korszerűbb HP9000-es sorozatú modell, mégis ezzel a lépéssel a VTLS igen kiszélesítette a szóbajöhető hardver-eszközök sorát.

Most vessünk egy pillantást a konkrét VTLS alkalmazásokra. 1995-ig bezárólag az irodalom kb. 200 nagyobb telepítést ismer (s még száz MicroVTLS-t legalább), amelyből mintegy 160 az Egyesült Államokban valósult meg. Ez az arány azonban - főleg a cég európai megjelenésével - erőteljesen módosult, ti. az 1990-ben történt 28 installációból már pl. 11 esett az USA-n kívüli területekre, s elsősorban Európára (ahol egyébként képviselettel rendelkezik Finnországban és Spanyolországban is). Az egyetemi könyvtári rendszerek csoportjában a VTLS a 6. legtöbb működő rendszert mondhatja a magáénak, ez az arány a 90-es években tovább javult. A közkönyvtárak esetében még jobb az arány, itt ti. már a negyedik helyen szerepel a rendszer. Az alkalmazások legnagyobbika 200 terminálos 5 milliós címállományt feldolgozó rendszer.

TCP/IP telnet hívással több VTLS-alapú könyvtár is elérhető, így pl.:

> University of New England TELNET OPAC.UNE.OZ.AU

> Finnish National Bibliography TELNET HYK.HELSINKI.FI

> Lund University TELNET LOLITA.LU.SE

> New Mexico State University TELNET LIBRARY.NMSU.EDU

> University of North Texas TELNET LIBRARY.UNT.EDU

> Virginia Tech TELNET VTNET1.CNS.VT.EDU

> Youngstown State University TELNET LIBRARY.YSU.EDU

A fentiek közül különösen figyelemreméltó a finn nemzeti könyvtári rendszer, amely a legfontosabb finn könyvtárakat fogja össze egyetlen VTLS alapú hálózatban. Érdekességként megemlítem, hogy a szentpétervári egyetemi könyvtár szintén ezzel a rendszerrel kezdte meg az elektronizációt, valamint hogy már három lengyel egyetemi könyvtárban is üzemel VTLS (köztük a híres Jagello-könyvtár Krakkóban). Ez azt is jelenti egyben, hogy a VTLS megoldotta több nyelv, köztük az orosz (!) karaktermegjelenítési, rendezési stb. adaptációs feladatait. A rendszer legújabb nagyobb installációi (mint kiderül a VTLS saját magazinjából), a Metropolitan Toronto Reference Library és a Finn Parlamenti Könyvtár bekapcsolása a fent említett rendszerbe.

A VTLS-t nagyon nehéz a fenti szoftverek mintájára leírni, mivel azoknál szembetűnően nagyobb feladatok megoldására tervezték, így igen sok részprogramból, ha tetszik modulból áll össze az integrált rendszer. A legfontosabb modulok a következők:

> OPAC
> Kölcsönzés
> Katalogizálás
> Periodika alrendszer
> Beszerzés és számlázás

Ezekhez még a következő almodulok csatlakoznak (eredeti elnevezéssel):

> Reserve Room Control Authority Control
> Status Monitoring Reporting and Collection Management
> Parameters and Library Profiling Document Delivery
> Journal Indexing Online CD-ROM and Micro-Computer Access
> Locally Mounted Database Supplementary Software
> Intelligent Workstation Networking and Resource Sharing

Az OPAC és más modulok is korszerű "legördülő" menükkel ill. párhuzamosan (pl. a WordPerfect-hez hasonlóan) a funkcióbillentyűkkel működtethetők. A menüvezérelt keresések mellett mód van természetesen a parancsnyelvi keresésre is (Boole-keresések stb.). Minden lehetséges mező és azok kombinációja szerint kereshetünk, s ami újdonság, hogy a keresési művelet folytatása alatt a rendszer elrakja korábbi kereséseinket, amikre hivatkozhatunk. Érdekesség, hogy kereszthivatkozási rendszerben a rokon könyvek megkeresését is fölajánlja a VTLS. Általánosságban elmondható, hogy a keresési lehetőségek a kezdő olvasónak nagyon leegyszerűsítettek, míg a nagy gyakorlattal rendelkező felhasználó igen nagy kapacitású rendszert kap. A felhasználó egyébként "profizmusának" szintjét (tehát mennyire támogassa a program) maga is beállíthatja.

A kölcsönzési rész szabvány tudnivalói mellett, a rendszer jellemzésére érdemes megemlíteni, hogy 1020 különféle olvasó-típust definiálhatunk, míg az állomány kölcsönzéssel kapcsolatos "állapot-jelzője" 960-féle lehet. Már itt megemlítjük, hogy működtethető ez a modul mikrogépen is, amelyik automatikusan frissíti fel a hálózaton keresztül a nagyrendszerben a státusz-jelzőket. Ez egyben azt is jelenti, hogy kitűnően megoldja az alkönyvtárak helyben kölcsönzésének és a union catalog valós státuszt kijelző látszólagos összeférhetetlenségét. A forgalom hagyományos figyelésén túl a rendszer hajlandó bizonyos "témafigyelésre" is, pl. tárgyszavak szerint, vagy csak a frissen feldolgozott könyvekben stb. Külön szolgáltatás és egyben almodul az online dokumentum-másolat rendelés, amelyet maga az olvasó végezhet el.

A könyvek feldolgozásánál automatikus ellenőrzésen esik át minden adat, a duplikációk kizárását ill. a már meglévő adatok helyes átvételét a maximálisan kiterjesztett authority control biztosítja (szerző, cím, tárgyszó stb.). Mélyen tagolt tárgyszavazásra van módunk, a rendszer tezaurusz-szerűen építi a tárgyszó-adatbankot. A LC szakjelzet mellett módunk van a Dewey és az ETO használatára is, sőt, kívánságra a program elkészíti az olvasótermi szakrendet is, polcok szerint.

A periodika alrendszer a folyóiratok rendelését, érkeztetését igen magas szinten oldja meg. Külön kiemelendő a rengeteg automatizmus, amely pl. a folyóirat korábbi számainak beérkezése és a megadott periodicitás alapján figyelmeztet a hiányra stb. Gondosan ügyeltek a program készítői a rendkívüli helyzetek megoldásra, mint pl. a suplementumok, szabálytalan megjelenésű anyagok stb. Külön ellenőrzi a rendszer a szállítókat, a köttetést, az esetleges kölcsönzést (füzetenként és kötetben külön). Ez a modul néhány funkcióján keresztül közvetlenül csatlakozik a pénzügyi részhez.

A VTLS talán legprecízebben kidolgozott része a beszerzési és pénzügyi modul. A beszerzési javaslattól, a rendelésen, a bevételezésen át a számlázásig végigköveti a könyv útját, mégpedig a meglévő katalógus ill. a speciális terjesztői adatbank összes információjat felhasználva. A legkülönbözőbb pénzügyi forrásokat kezeli, pl. biztosítja az egyes kutatási keretekre történő rendelést és számlázást stb. A fő- és mellékköltségvetés naprakészen tartása mellett rendelkezik egy beépített jegyzetfüzet-funkcióval, és igen sokszínű riport generátorral.

Néhány sajátosságát még föltétlenül meg kell említeni a VTLS rendszenek. Igen ötletesen valósítja meg a különböző már meglévő számítástechnikai eszközök intelligens bevonását a munkába, mikor a mikrogépeken futtatott programmal azok ún. Intelligent Workstation-ná (VTLS-IW) ill. InfoStation-ná (VTLS-IS) változtathatók. Ez azt jelenti, hogy saját terminálként használt mikrogépeink a puszta terminálemulátor programon túl teljes kapacitásukkal együttműködnek a VTLS-sel. Ez teszi lehetővé a "megtanító" online help, a rendkívül igényes képernyő-kezelés, az egér és a mesterséges intelligencia-szerű alkalmazások használatát. Szintén e technika segítségével válik lehetővé, hogy a rendszer lehetővé teszi saját folyóirat-cikk adatbázis építését, vagy a tartalomjegyzékek feltárását is (Journal Indexing modul). A VTLS Remote Interfész Manager (VTLS-RIM) alprogramja elérhetővé teszi a legkülönfélébb PC-alapú programok quasi integrációját a VTLS "alá" (CD-ROM szerverek, kommunikációs programok, utilityk stb.). Arra is mód van, hogy az OPAC-ban szolgáltassunk más adatbázist a VTLS felhasználói felületét igénybevéve. Ilyenek lehetnek pl. a Wilson Indexek, amelyeket akár mágnesszalagról is betölthetünk. Mintegy 40 elterjedtebb adatbázis-szerkezetet már eleve ismer a rendszer. De nem csupán adatbázisokkal, hanem ismert formákkal dolgozó könyvkatalógusokkal is együtt tud működni a rendszer. Ezek lehetnek pl. mikroVTLS-es alkönyvtárak, vagy MARC-alapú rekordszerkezetet használó egyéb rendszerek. A hálózati modul támogatja az osztott katalogizálást és a külön kölcsönzés és union catalog együttes felállást is, valamint a legkülönfélébb hálózati eléréseket és tranzakciókat. Végül említsük meg, hogy a VTLS-IW említett technikája révén teljes mértékben megvalósítható a multimédia feldolgozás, mint pl. grafikák, képek bevitele és tárolása stb.

Mint említettük, a cég gyakorlatilag két program-rendszert forgalmaz, a "nagy" VTLS-t és a mikro változatot. A microVTLS 3.0-ás verziójáról itt most csak annyit említünk, hogy MS-DOS környezetben, ill. PC-hálózatban a nagyprogram minden lényegi elemét felhasználva kb. 200.000-es rekordszámig önálló rendszerként is funkcionálhat, de lehet alkönyvtári modulként is üzemeltetni a hálózatban, pl. csak a kölcsönzési moduljával.

Összegzésül:

A VTLS nagy egyetemi vagy közkönyvtárak gépesítésének ideális eszköze. Mint alkalmazásai mutatják igen jól megfelel nemzeti könyvtárak automatizálására (3 nemzeti könyvtárban működik VTLS) ill. nemzeti könyvtári hálózat üzemeltetésére. A könyvtári világban ma ismert szinte minden szolgáltatást nyújtani tudja, híven magán viseli indulásának "sajátos" nyomait, hogy ti. gyakorlati könyvtári munkából nőtt ki. A mikro-változata egyike a legjobb PC-és hálózatban üzemeltethető, teljes rendszert tartalmazó programcsomagoknak. Hazai bemutatói voltak, de installáció nem történt.

ORACLE LIBRARIES

Az angol Fretwell-Downing Informatics Ltd. tipikusan az ún. akadémiai világra szakosodott cég, 1994-es 13 nagy installációjából több mint tizet egyetemi könyvtárban találunk meg. A korszerű és újabb fejlesztésű integrált rendszer sok tekintetben a VOYAGERhez hasonlítható, hiszen alapja szintén egy nagyhírű relációs adatbáziskezelő, az ORACLE. A gyors fejlesztést bizonyítja, hogy ma már az 5.1-es verziót több helyen felváltja a 6.0-ás. Magyarországon a cég sikeres kapcsolatot épített ki az IQSOFT Rt.-vel, amelynek külön csoportja alakult a hazai viszonyokra való alkalmazásra.

Rekordbevitel MS Windows-ban az OLIB-be

Az OLIB legfőbb jellemzője, hogy teljes struktúrája a kitűnő ORACLE-ra épül, s a rendszer ennek minden előnyét igyekszik kihasználni. A negyedik generációs nyelvű alkalmazás nagyfokú rugalmasságot biztosít az alkalmazó számára, az OLIB így az egyik legjobban testreszabható rendszernek számít. Bár régebbi installációi DEC VMS gépekre készültek, ma már a különféle UNIX-alapú rendszerindítások a jellemzőek, elsősorban SUN, ill. RISC gépeken. A ORACLE alap jól támogatja a nemzeti adaptációkat, hiszen már régóta ismert az ún. National Language Support Feature rendszerre, amely nem csak a karakterkészlet, hanem a rendezési kulcsok, dátumformák stb. szabad definícióját is támogatja. Az OLIB az X.25-ös és DECNET alapú hálózatokkal is kommunikál, sőt Novell alatt is működtethető, de ma már többnyire TCP/IP alapú hálózatokban installálják.

Moduljai a következők:

> Gyarapítás
> Katalogizálás
> Periodika modul
> Olvasói nyilvántartás
> Kölcsönzés
> Hagyományos OPAC
> Multimédia OPAC
> Pénzügyi modul
> Kimutatáskészítő modul
> Kölcsönzés
> Rendszerkarbantartás
> Egységesített adatok

A beszerzési rész a könyvtár gyarapító munkájának minden részletét lefedi és ellenőrzés alatt tartja. Külön ezzel összefüggő költséggazdálkodási modul kezeli a pénzügyi adatokat, ahol egyetlen főkönyvvel, de tagkönyvtárak szerinti főkönyvekkel is megoldható a könyvelés. Ez utóbbi szinte banki mélységeket tesz lehetővé, ugyanis ötszörös szintű könyvelést is megenged akár. Az önálló számvitellel működő egységek mellett elkülönítve kezeli a speciális pénzforrásokat. A modul felépítése a következő: nyilvántartja a szállítókat, a megrendeléseket, a szállításokat, az előfizetéseket. Elvégzi a komplett számlázást, reklamációt stb., miközben állandó pénzügyi fedezet-ellenőrzést végez. Alkalmas a leltári funkciókra.

A rendszer lelke persze a katalogizálási modul, amely lehetővé teszi, hogy a rendszer minden lényeges adata ORACLE-táblákba tárolódva minden munkavégzőnek folyamatosan rendelkezésre álljon. Az adatbevitel full-screen editorral történik, de igen jók a MARC-alapú, vagy más szabványnak megfelelő konverziós képességei is a rendszernek. A katalogizálandó anyag fajtájához illeszkednek a médiatípusokhoz igazított katalogizáló képernyők. A feldolgozott rekordhoz tartozik a példányrekord, amely az adott könyvtári helyzetét rögzíti a kiadványnak. Érdekesség, hogy lehetőség van analitikus rekord kapcsolására is, így gyűjteményes munkáknál stb. nagyon nagy mélységű feltárás biztosítható. A katalogizálást segítik a korábban rögzített alapadatok, amelyek a tulajdonképpeni authority ellenőrzésért felelnek. Fontos jellemzője még az OLIB katalógusmoduljának a kereszthivatkozások ORACLE-re épülő nagyfokú használhatósága.

A rendszer szakozáshoz ajánlja igen kifinomult tezaurusz-rendszerét, mellyel az ellenőrzött tárgyszavak hagyományos rendszerén túlmutató információvisszakereső rendszert hozhatunk létre.

A periodika modul legfőbb értéke a variálható érkeztetési szisztéma, amely érkeztetési mintákkal, de önállóan definiált eseti adatokkal is tud dolgozni. Ennek ellenére a rendelkezésre álló számtalan minta segítségével a frekventativitás minden fontosabb esete legenerálható (füzetrekordok). A modul jól kezeli a rendelésfelülvizsgálatokat, ellenőrzéseket, s jelzi a hiányokat. Mód van a kutatóintézetekben szokásos köröztetés adminisztrálására is.

A kölcsönzési rész lelke az elkülönített olvasói nyilvántartó modul, amely a szokásos információk mellett olyan specialitással is rendelkezik, mint a definiálható személyreszóló SDI irodalomfigyelés lehetősége. Az olvasói csoportok kialakítása mellett a másik oldalon az állomány "minősítése" áll, amely az egyes példányok szintjén tartalmazza a pontos kölcsönzési lehetőségeket. A vonalkódos rendszer megengedi a gyorskatalogizálást is, ha a rendszerben még nem szereplő művet akarunk kölcsönözni.

Az OLIB egyik legizgalmasabb része a multimédia lehetőségek támogatása, amely a feldolgozáskor is jelentkezik, de még látványosabb a multimédia OPAC alkalmazásakor. A rendszer sajnos csak MS Windows klienssel érhető el, de így is képes a képi és hangzó dokumentumok jó színvonalú feltárására. Érdekesség, hogy a multimédia OPAC segítségével mód van a PC-ről katalogizálni is, így pl. szöveges full-text file-okat feldolgozni, amelyek aztán teljes szövegükben jelennek meg a képernyőn. Visszakeresésre persze kapunk hagyományos OPAC-ot is, amely bőségesen kamatoztatja az ORACLE igen tág lehetőségeit: maszkolás, csonkolás mindkét oldalról, sőt intelligens keresés (javító algoritmussal) stb. áll rendelkezésre. Használhatjuk a minta szerinti keresést, de a képzettebbek közvetlen SQL alapú keresést is definiálhatnak.

Az OLIB igen sokféle adminisztrációs utilityvel siet a könyvtárosok segítségére. A lehetséges statisztikai feldolgozások számát jól illusztrálja, hogy a rendszerben több mint 150-féle eleve beépített tábla van elemzéshez, kimutatáskészítéshez.

Összegzésül:

Az OLIB modern alapokra épülő rugalmas rendszer, amely alkalmas nagy, főként egyetemi könyvtárak teljes gépesítésére. Újabb fejlesztései még nyitottabbá teszik a Z39.50 felhasználásával az osztott katalogizálás felé egyrészt, másrészt az OLIB-et használó könyvtárak közös lekérdezésére. Igen érdekes kísérleteket folytatnak az irányba, hogy az olvasók az információkat maguk is feldolgozzák, részben még a rendszer keretei között. Az Internet irányú felhasználás felé tett jelentős lépés, hogy elkészült a WWW lekérdező felület is. Mindezen fejlesztések egyetlen hibája csupán az, hogy túlságosan kötődik az MS Windows lehetőségeihez, másrészről a nagyvolumenű ORACLE műveletek miatti relatíve lassú reakcióidőkkel is számolnunk kell. Az ORACLE LIBRARIES magyar kísérleti telepe és legfontosabb installációja a Budapesti Közgazdaságtudományi Egyetem Könyvtára.

Az OLIB WEB OPAC-ja

Esetleges más megoldások

Az előzőekben hat, Magyarországon már (részben) megjelent integrált rendszerről volt szó, de jó tudatosítani, hogy ezen hat cég megjelenése erősen véletlenszerű és semmilyen minőségi szelekciót nem tartalmaz. Ez még akkor is elmondható, ha megállapíthatjuk, hogy saját kategóriáján belül jó vagy kitűnő programokról van szó.

Mint a táblázati adatokból is látható, a legnagyobb gyártók és forgalmazókkal alig van még kapcsolat és ha más nem a sokféle elképzelt hardver-alap ill. operációs rendszer mindenképpen indokolja az alaposabb tájékozódást.

Felmerül a kérdés, hogy egy ún. kulcsrakész integrált rendszer vásárlásán túl van-e más megoldás. Meggyőződésünk, hogy nagyobb könyvtárak számára hosszabb távon ez a járható út, de az előkészületi fázisban ill. kisebb könyvtárak esetében igen nagy szerep van a megelőző adatrögzítésnek. Valamilyen szolgáltatás - a puszta elektronikus tárolón való rögzítésen túl - már egy egyszerű mikrogépes ISIS-szel is indítható, arról nem is beszélve, hogy ez mekkora szerepet játszhat a szemléleti fölkészülésben. Más a helyzet kisebb közművelődési könyvtárakban a TEXTÁR illetve továbbfejlesztett változatait illetően. Itt van rá esély, hogy ez a program eljuthat arra a szintre, mikor központi adat-szétosztással párosítva elláthatja a főbb könyvtári funkciókat. Hasonlóan érdekes és talán még biztatóbb magyar fejlesztés a Nyíregyházán elkészült SR Lib rendszer, amely a DOS-rendszer alól nagyobb gépek irányába "tekinget" s ezzel s a hazai viszonyokhoz illeszkedő árával kisebb helyeken reális megoldás lehet.

Speciális intézményekben persze még jobban alkalmazkodni kell a helyzethez, erre jó példa a mikrogépek piacán az iskolai könyvtárakra szakosodott, részben integrált funkciókat is betöltő, szintén hazai Szirén, amelynek érdekessége, hogy betölthető és kapható hozzá az MNB bibliográfia, amely az iskolai könyvtárak munkáját a hozzáírásig egyszerűsíti le.
Az árak

Mind a bemutatókon, mind szakmai körökben állandó kérdés: melyik program mennyibe kerül. Ez a legnehezebben megválaszolható kérdések egyike ezen a területen. A forgalmazók ugyanis a legritkább esetben adnak meg katalógus-árakat, lévén hogy az igen sok dolog függvénye.

Mivel a szoftver licence-érvényesítő termék, ára nem önmagában van, hanem a szolgáltatásból adódik. Ezért alapvetően befolyásolja, hogy mekkora anyagot kívánnak feldolgozni (rekordszám) és mennyi könyvtárosi ill. olvasói hozzáférésű terminállal kell számolni. Ennek függvényében egy normál rendszertelepítés ára ingadozhat 40.000 $ és 200.000 $ között. Hálózatba szervezett ún. main-branch library rendszer esetében külön bonyolítja a kérdést, hogy valójában hány szoftver telepítéséről is van szó, ill. minden modul, minden helyen legyen-e installálva.

Számolnunk kell azzal is, hogy ha ragaszkodunk valamelyik szoftver-megoldáshoz a beszerzendő hardver-eszköz mellett is döntöttünk, amely még egy kategórián belül is igen széthúzhatja az árat. De ha meglévő eszközre telepítjük is a rendszert, biztos hogy további költséget jelent az alkalmazandó hálózati fizikai és szoftver-elemek beszerzése vagy a megnövekedett user-szám miatti licence-díj változás.

A professzionális integrált rendszerek nem olcsóak. A VTLS mikro változata hálózatban már 12.000$. A megfelelő számú könyvtárosi munkahellyel (9-16) és OPAC-használóval (25-60) tervezett rendszer ára pl. a TINLIB esetében kb. 50.000 Font. Úgy gondoljuk, hogy a tényleges ráfordítás egy nagyobb (milliós körüli) könyvtár esetében elérheti a 200-300.000$-t is. Esetlegesen mérlegelhető az illető program modulonkénti megvásárlása is.

4 . Balítéletek és jogos aggodalmak

Az alábbiakban vázlatosan néhány félreértéssel ill. felmerülő aggodalommal szeretnénk még foglalkozni, azzal a megjegyzéssel, hogy a szóbajöhető kérdések listája még igencsak bővíthető lenne.

User support

Talán a költségeknél kellett volna megemlíteni, de fontosságánál fogva külön helyre kívánkozik a maintenance vagy support kérdése.

Mint utaltunk rá, a szoftver szellemi termék, ily módon egyszeri megvásárlásával a szállítóval való kapcsolatunk még nem fejeződött be. Egyrészt a gépesítő könyvtár is rászorul a pótlólagos információra (tanfolyamok, speciális tréningek, segítségnyújtás stb.) másrészről a költségeknek van egy jelentős, évente fizetett használati jogdíj-szerű tétele, ami a vételár 10%-át is meghaladhatja évente. Természetesen ezért szolgáltatást is kapunk, pl. állandó tájékoztatást az új programverziók elkészültéről, s kedvezményes az erre való áttérés is (upgrade).

Része ennek a folyamatnak, de már a gyártótól függetlenebb, a vásárlás utáni csatlakozás az illető terméket felhasználók "usergroup"-jához. Ez egyrészt egy állandó információs, nemegyszer tanácsadási körbe való beszállást jelent, másrészt lehet az öntevékeny felhasználók elektronikus hálózaton keresztüli társulása, pl. az USENET newsgroup-ok, vagy a BITNET listserv típusú disztribúciós listák segítségével. Ilyen elektronikus felhasználói csoportja van pl. az ALEPH-nek és a VTLS-nek is.

Alkönyvtári rendszerek

Magyar, elsősorban egyetemi környezetben gyakran felbukkanó probléma, hogy valójában nem is egy, hanem egy nagy, néhány közepes és tucatnyi kisebb könyvtárat kell egyszerre gépesíteni. Itt az a tény hogy a programok hálózatban használhatók talán megtévesztő lehet, ugyanis legtöbb helyen az csak a minimális követelmény lesz, hogy széles körben használható legyen a rendszer OPAC-ja. A súlyosabb problémát az okozza, hogy az "alkönyvtárakban" beszerzés folyik, saját költségkeretekből esetleg, de mindenképpen ott dolgozzák fel a könyveket, míg pl. az egyes ("valutás") könyvek rendelése központilag folyik, de nem központi pénzkeretre stb. Ugyanígy felmerül, hogy legyen egy union catalog, de a kölcsönzés nyilván maradjon helyben, és így tovább. Ilyen esetekben igen aprólékos tervezés határozhatja meg, hogy mit is kell tudnia a szoftvernek, és bizony számítani kell arra, hogy a bonyolult rendszert leképző, adott esetben osztott katalogizálással rendelkező program jóval drágább lesz, mint a meglévő könyvtári struktúra előzetes átszervezése.

Rendszer-pluralizmus és adatcsere

Az egyes rendszerek rövid jellemzésénél már utaltunk arra, hogy legtöbbjük igen sok adatcsere formátummal rendelkezik. Ezek némelyike valóban világszabvány (MARC), más részük elterjedettsége okán tekinthető annak (OCLC, RLIN). Ezek a zökkenőmentesen átvehető adatformátumok. De mindez nem jelenti azt, hogy a hosszú évek munkájával rögzített adatainkat kidobhatjuk, pusztán mert formálisan nem felelnek meg egyik input-formának sem. Ha jól szegmentált adatmodell alapján dolgoztunk, ill. ha szekvenciális állománnyá tudjuk alakítani relációs adatbázisunk outputját, minden esélyünk megvan arra, hogy konverterek és saját programok segítségével alkalmas inputot tudjunk előállítani. A sikeres betöltés után aztán korrektúrázhatjuk, módosíthatjuk - immár új helyén - a rekordokat.

Sokan félreérthetetlenül szorgalmazzák valamiféle egységes szoftver elterjesztését a hazai könyvtárakban, azzal riogatva, hogy különben nem lesz lehetséges az adatcsere. A fentiekből azt hiszem már világosan látszik, hogy szó sincs ilyen veszélyről. Egyszerűen természetes igény, hogy különféle könyvtárak profiljuknak és anyagi lehetőségeiknek megfelelő rendszert vásároljanak. A professzionális termékek között nincs olyan, amelyik pl. ne ismerné a MARC rekordot. Ez persze nem ment föl bennünket az alól, hogy ne törekedjünk a HUNMARC mennél hatékonyabb terjesztésére, a közös rekordszolgáltatás megvalósítására.

Networking és a felhasználók száma

A könyvtár-automatizáció egyik lényege, hogy a feldolgozott adatok a legkülönfélébb helyekről elérhetők legyenek számítógép-terminálokon keresztül. Ezért fontos, hogy integrált rendszerünk illeszkedjék tágabb környezetünk esetleg már megvalósított hálózati struktúrájába és azon túlmenően fogadni tudja az ún. remote access belépésű érdeklődők jelentkezését is. Alapszinten tehát minimálisan négyféle terminál-elérésben gondolkozhatunk: (1) az adatokat bevivő és azokkal dolgozó könyvtárosok szintjén, (2) a közvetlenül a könyvtárban elhelyezett OPAC-terminálok szintjén, (3) a lokális hálózatban lévő PC-ék vagy más gépek alkalmankénti belépésének szintjén és végül (4) a különféle hálózati protokolok adta lehetőséggel bekapcsolódó távoli hívások (csomagkapcsolt hálózat) szintjén. A képet bonyolíthatja, ha a lokális hálózat távoli pontjain szintén szükség van "könyvtárosi" terminálra, vagy ha telefonvonalon keresztüli, ún. dial-up hívással is számolni akarunk.

A felhasználók számának becslése is e szerint kell hogy megtörténjen, hiszen a fix kapcsolatok mellett igen esetleges, hogy milyen terhelést jelent egy lokális hálózat (ahol pl. elvileg több száz user is beléphetne egyszerre), a távoli hívásokról nem is beszélve. Ezek között természetesen a megszerzett vagy megszerezni óhajtott licence mértékének megfelelően ki kell osztani a belépési port-okat és meg kell állapítani a felsorolt szinteknek megfelelő prioritást is.

5 . Összefoglalás

A könyvtárgépesítéssel foglalkozó irodalom tengernyi, csak angol nyelvű folyóirat van vagy öt, amely szinte kizárólag erről a területről közöl cikkeket. A hivatkozások számából könnyen belátható, hogy nem ennek az óriási irodalomnak a szemlézésére, még kevésbé feldolgozására törekedtünk e részben.

Reális célként csupán azt tűzhettük ki, hogy áttekintjük röviden a könyvtári szervezetet a gépesítés szempontjából, megpróbáljuk megfogalmazni az alapvető ezzel kapcsolatos kívánalmakat és elvárásokat. Majd a magyar piacon első fecskeként megjelent néhány rendszerről próbáltuk - igencsak madártávlatból - bemutatni, hogyan viszonyulnak ehhez az "ideális" rendszerhez. Végül a gépesítési szándékok megfogalmazódása kapcsán felmerülő néhány fontosnak tűnő kérdést igyekeztünk érinteni. Reményünk szerint mindez, ha nem is helyettesíti a bemutatókat, tapasztalatszerző könyvtárlátogatásokat, a dokumentációk lapozgatását és a szakirodalom átrágását, talán ad valamiféle "indító" muníciót a könyvtárgépesítést integrált szinten megoldani óhajtó könyvtároshallgatóknak.