CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
144. oldal

AZ ÉPÜLET

> Az épület, habár magasnak látszik,
> az igazi magashoz alacsony.
> Míg építették, hitte: égig lendül, -
> vagy betonja csak tűrt, hallgatagon?!
> Az épület elé Pecsenye Panni
> mellszobrát tette változó idő.
> Gyilkos volt? Mártír? Hazudós világban
> nem tudható. Mindkettő hihető.
> Az épületben ér-csövek és rozzant
> sejtfalak között lámpák fénye áll.
> Fehér egér szemén a piros játszik,
> s csapból iszik csöcsös mérőpohár.
> Az épületben kedves kicsi kópék,
> s nagy zsiványok. Vásári forgatag.
> Könyv-álarcok mögül álmok kilesnek,
> s kacsintgat kaméleon-pillanat.
> Az épületben csacskanyelvű lánykák
> ha vizsgáznak, hamis ezüstje hull
> a szavaknak és bájos-szép szamárfül
> fel-felmagaslik, s újra lekonyul.
> Az épületben tudós-főszerepben
> pár Nagy Valaki gőggel díszeleg.
> Megértem őket. Szín kell életükbe, -
> s a sikerek is oly színtelenek!
> Az épületben mindennap-zajokkal
> mozog a nap, s megy át a semmibe,
> majd a sötéten átszűrt áhítattal
> felragyog fent zengő csillagmise.

> Az Épületben úgy vagyok jelen, hogy
> senki sem sejti: jelen sem vagyok, -
> s hogy istenem még az a Csillagisten,
> akit majdnem mindenki elhagyott.

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ