CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
138. oldal

ÁLLATOK LELKE

> Állatok lelke, akármily csonka lélek,
> megérezhet zokogó messzeséget
> vagy közelségét szívnek és örömnek,
> s hűség-szemekben bánat- vagy örömkönnyek.

> A kivert kutya, mint hajléktalan ember,
> tétován áll, s ha indul, bízni nem mer.
> Benne oly érzés amelynek nincsen mása:
> elrejtett sebben gazdája árulása.

> Macskád szeméből picikét női lélek
> csillog rád, fénye bájnak, kedvességnek
> és nem igaz, hogy csak érdek van ebben:
> a szeretet is hajtja, hogy hízelegjen.

> Egyszer megláttam: ketrecben varjú károg.
> Így magyarázta: éhes vagyok, látod?!
> Börtönéből koldult az ember foglya,
> ahogy szabadon annyi kis veréb szokta.

> Én jól értettem amit a varjú mondott,
> a rekedt hangú, szívéből jött gondot.
> Okos szemében bút és vágyat láttam
> és eltűnődtem azon: sokféle rács van.

> Bár példát példára halmozhatnék, végül
> csak azt mondom: a gőg nehezen békül.
> Sok ember van ki sohasem szeretne
> ránézni egyszer a lélek-kezdetekre,

> s útunk látni, amely, vélt célba érten,
> annyiszor állt az embertelenségben,
> s hány ember - amíg hat a torz varázslat -
> "lélekkel" sem más csak lélektelen állat!

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ