CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
12. oldal

AZ ESŐ HULLT

> Kint hullt az eső, tűnődő fonállal
> beszőtt utat, erdőt, hegyet, mezőt.
> Mindent beszőtt: érthetőt, érthetetlent,
> felejthetetlent, elfelejthetőt.

> Néztem egy ódon óra belsejéből,
> s oly mindegy volt már, hogy szívem ketyeg
> vagy mellettem a rozzant óra-házban
> mutatókat mozgató szerkezet.

> Az eső eláll, s megáll majd az óra,
> a számlap-arc a múltba fénylik el...
> - tudtam, és azt is: csak a Csend időtlen,
> s a Csillag, melyről a Csend énekel.

> Az esős holdra elfáradt szemekkel
> még áthajoltam óraüvegén,
> nagy ablakán a romos óraháznak,
> míg bent továbbment mutató, remény.

> Tudtam, a Nagy-Nagy Óra belsejéből,
> ha elmegyek is, nem én megyek el,
> én nem vagyok, csupán a Csend, - s a Csillag,
> melyről a szív, míg dobog, énekel.

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ