CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
17. oldal

KANADAI ERDŐK
(Kaskötő Istvánnak)

> Milyen lehet a kanadai erdő?
> A magyarnál, úgy gondolom, sötétebb.
> Benne fenyegetőbb a végtelenség,
> s felette fényteltebb a csillagének?

> Aki fáradt, ott is mesére vágyik:
> házacskára szíves mézeskalácsból,
> s a kályhaközel meleg duruzsára,
> amit lángszoknyás remény átvilágol?

> ...és a vizek? A nagy tó-óriások
> mint emelnek vállukra fényt és árnyat?
> ...és rajtuk más a piros nyugtalanság,
> mint Balatonon alkonytánc-varázslat?

> A lélek ott is álmodón magányos
> mire megérik, s szomorú a Szépség?
> S ott is annyi saját-zsebéig-látó
> tülekedő, ki önérdekkel néz szét?

> Túl sok a kérdés? Talán igazad van
> és, azt hiszem, úgyis tudom a választ:
> a Szépség telt rejtőző félelemmel,
> s mindenütt úr aranyborjú-imádat.

> Amit kerestem, az nincsen seholsem:
> annyira vágyott, tisztaarcú Holnap,
> amely közelt hoz át a végtelenből,
> s minden búcsút szebb kezdettel ragyogtat.

> Az erdők, persze, sötéten is szépek
> és olykor tréfás hangok áthuhognak
> félelmeinken, s majdnem elfelejtjük,
> hogy sehol sincsen nyugodt álmú holnap,

> mert tájain a felfordult világnak,
> könnycseppesnek, sebeink mélyén láz van,
> tele égő, fájó kérdőjelekkel,
> magyarhonban éppúgy, mint Kanadában...

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ