CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
115. oldal

A BÚZATÁBLÁT...

> A búzatáblát a szél vitte, vitte,
> s kenyerek megtört, volt-pillanatát.
> Itt-ott bogár ékszervarázsa égett,
> s bonyolult lett az egyszerű világ.

> Bonyolult? Egyszerű? A Mindent játszó
> Élet bűvölt, a Semmi gyermeke,
> míg el-elhitte önmagát a lélek,
> s szabaddá lobbant selyemláng-mese.

> Rabság? Szabadság? Szélvitte mesék közt
> érzés sajgott: múlt, s jelen mit sem ér.
> És a jövő? Jövő, ha volna, mégis...
> Harangidő szólt, fehérlett a dél.

> Semmi játszott Élettel, gyermekével:
> sorssal, búzával, velem és veled,
> csöpp bogarak mélyarany tűzszemével...
> Minden kigyúlt, majd elsötétedett.

> Minden kigyúlt, s minden árnyékba fordult,
> s oly magányos lett minden búzaszál!
> Érett magokból Hiába kiáltott,
> mely létre vágyón létet nem talál.

> Halál volt eljövendő kenyerek közt.
> Pipacspiros vért cseppentett a nyár.
> Neszekből szőtt csendből csillag riadt fel:
> madárhang szólt, s benne az, ami fáj.

> Búzaszálakat vitt a szél: a Látszat.
> Minden maradt, - s nem volt ott semmisem,
> csupán Semmi, e koldussorsú Játék,
> s földre húzó bánat a szívemen.

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ