CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
117. oldal

A NAGY BÖRTÖNBEN

> Arcok jönnek, szolgálnak, s múltba mennek.
> Csúffá lesznek szépnek képzelt szerelmek.
> Nézelődöm. Bilincses időm töltöm.
> A Nagy Börtönben sok-sok kicsi börtön.

> Az akác szép volt - dünnyögöm magamban -
> mikor virágzott, s dús-kék pillanatban
> fehére omlott remélő szemekbe.
> Azt a reményt nincs-remény eltemette.

> Ma minden fáj. Rengő csillagvilágok
> idegmélyről riogatják az álmot.
> S holnap is minden fáj majd, régi fénykép
> a földre hull, legyőzött volt-merészség.

> Az Anyag fáj. S hogy nem békül a Lélek
> és az Anyag. Vagy végképp semmivé lett
> a Lélek már, s csak Anyag, tehetetlen,
> pusztul, s pusztít, egyre kegyetlenebben?

> Kis bolondok előtt ajtóm bezárom,
> én, Nagy Bolond, - egy Könnycsepp a világom.
> Benne látok mindent, - de oly hiába!
> A nagyvilág a börtönök világa.

> Dalt dünnyögök. Bilincses időm töltöm.
> Frisszöld akác szép volt fénysütött földön.
> Fehér virágszín szárnyalt volt-szemekben.
> S a volt-remény... ó, az felejthetetlen!

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ