CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
16. oldal

FELHŐK

> Tavasz lett. Jött egy sánta nyúl.
> Vártam. Tudtam, hogy ott van
> induló fűben, éledő,
> fényfelhős tavaszokban.

> Állt, míg futott a nagy mező.
> Szemében csillag égett
> és égő csendje csengetett
> új csengők idejének.

> Szemére néztem és szeme
> enyém volt. Fent a szárnyak
> vittek végtelen ég-tavat,
> tükröt, mely láttat, láttat...

> Álltam. Futott a nagy mező
> fényfelhős szerelemben,
> s felcsengő, piros hang-sebek
> égtek, fájtak szívemben.

> Tudtam, megfáradt sánta nyúl:
> nem akarom, de ott van
> szívem, csengőn sebző világ,
> kegyetlen tavaszodban.

> Fent szárnyak vittek ég-tavat,
> lángfelhős álmú kéket,
> vágyakat, örök dal-csodát
> ígérő messzeségnek.

> Örök-e? Felhő, szív elég...
> A fény árnyékra váltott,
> s nézte egy fáradt, sánta nyúl
> a megindult világot.

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ