CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
151. oldal

TUDOM

> Tudom, hogy oly szép hinni a tavaszban,
> ha lángfehéren lázadás ragyog,
> s az ég felé a lendülő virághad
> küld látszatot - millió csillagot.

> Tudom: a nyárban bölcsőkben a bábok,
> nap melegít fel reményt, szárnyakat,
> s madárszó épít hangos büszkeségből
> égig ívelő kékarany hidat.

> Tudom: ha őszre hull pirosan, barnán
> a sok levél, úgy felcsigáz a csend! -
> és csak a csend hallja a hallhatatlant,
> a végtelenen túli végtelent.

> Tudom: a télben út, ha feketéllik,
> képzelt hóember kövér hóra vár,
> s a volt-csalón didergő árokparton
> teng-leng a szélben szétzilált szakáll.

> Tudom, hogy játék minden, fény az árnyat
> ha csókolgatja udvarok kövén,
> s szellem bújik ki kiürült palackból,
> mint tollam alól ez a költemény.

> Tudom, hogy minden kurta s összevissza:
> érdek markol, hitet mímelni kész,
> s az arcokra úgy rátapadt az álarc,
> s az utakra aljasság, görbeség!

> Tudom: divat lett az álszent tekintet,
> s a hazugság lódító nyelveken,
> s új nemzedéké kurtán, összevisszán
> silány béke, színjáték-szerelem.

> Tudom: nem kell vásári forgatagban
> őszinte szó és becsület. Minek?
> Még csalogatna távoli jövőből
> palackjából kiintő szellemet...

> Tudom, hogy tudás, érzés mit sem ér, de
> csókolgatja, mint udvarok kövén
> a fény az árnyat, s az életet ének:
> hajléktalan, lenézett költemény,

> de még ez is csak szégyen, furcsa szégyen,
> mivel, tudom, - ó, nincsen itt „talán”! -
> egy gonosz varázs mondatja: SZABADSÁG -
> lihegő ország börtönudvarán.

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ