CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
141. oldal

NAPGYÜMÖLCSÖK

> Napgyümölcsök édespiros színében
> álommanók hevernek félig ébren.
> Álommanók. Most álmos a varázslat.
> Eltűnődnek kékcsendű kártyavárak.
> Tükrös meséket villant fel a távol.
> A csöpp fűszál szól tegnap-önmagáról.
> Most életem is hever félig ébren.
> Az életem, amelyet nem is éltem,
> csak szívem írtam, árnyra fénnyel álmot:
> csillaghűséggel csillagos világot.
> Csak elbolyongtam, napgyümölcsök vártak,
> tündököltek kékcsendű kártyavárak,
> a nyárban ősz gyúlt, égő napgyümölcsnek
> piros színéből halk csengő kicsengett,
> s az álommanók szóltak félig ébren:
> ily gyermekszívvel maradj itt, mesénkben!
> Tőrös szavak bár jöttek, megsebeztek,
> a sebek is csak mind mesévé lettek,
> friss vér színéből napgyümölcsök vére,
> szépsége lángolt új és új mesékre.
> Kanyargó mészhéj. Tréfás, pici holdak
> ördögszarv-árnyon át- , meg átragyognak.
> Az erdőszélen jajt kiált egy fácán.
> Csillan a mészhéj mesék csigaházán.
> Szemem behúnyom. Mindjárt itt az este.
> Az utolsó tőr szívem megkereste.
> Egy kéz gazdája azt hitte, hogy ártott,
> gonosz szemekből gyűlölet világlott,

> de szívem sejti, hogy nem ártott mégsem:
> e kéz és tőr is ott lesz új mesében.
> Akit csillagok fénnyel eltemetnek:
> részévé lesz csillagos végtelennek.

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ