CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
60. oldal

HANGYÁK

> Néztem: a borsó zsenge hüvelyén
> áttűnődik zöldajkú enyhe fény.

> Rigócsőrökből gyöngyös fütty szaladt,
> s fűszál élen szikrázó pillanat.

> Egy hangya ment és újabb hangya ment.
> Háta mögött hagyta a végtelent.

> A nap bebújt, a nap kibújt, a nap
> felhőujjakról szórt szét árnyakat.

> Pipacs röppent elém a kéken át.
> Hivalkodta cigányos pirosát.

> Egy hangya ment és újabb hangya ment
> és csáp tapintott újabb végtelent.

> Néztem: a borsó zsenge hüvelyén
> kék árnyakat csókol az enyhe fény.

> Szememben borsó, hangya, semmi volt.
> Cigánypiros is benne kóborolt.

> S egy hangya ment és újabb hangya ment.
> Kérdőjel-csáp tapintott végtelent.

> Néztem: a borsó zsenge hüvelyén
> imához térdel a zöldajkú fény.

> Nevettem rajta, én, büszkén pogány
> egy térdreomló ország homlokán.

> Tudtam, hogy minden szemben ugyanaz
> a hangya, borsó, nyár vagy a tavasz,

> csak más a szó: a csalás, öncsalás,
> más érdeket zsongít aranydarázs,

> s a tény marad, akármily fénytelen:
> a hangya lét csak ment veled, velem,

> szemekben borsó, hangya, semmi volt,
> a szépség lángpirosban kóborolt,

> s hogy este lett, a kezek keretén
> kereszt sötétlett, becsapott, szegény,

> s a hangya ment, egy örök bolyba ment,
> magára zárt sötétet, végtelent.

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ