CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
61. oldal

JELEK
(Németh Dezsőnek)

> Itt-ott olykor már vörös cseppen
> a lankadt, búsongó levélre,
> de félig nyárban néz az ősz még
> belenyugvón kék messzeségbe.

> Ismerem ezt a belenyugvást.
> Öröm mélyén is mindig bánat,
> s tanít a vers /bár nem szeretnéd/:
> akik várnak - azok se várnak.

> Virágszemekben őszi könnycsepp,
> majd tél-háborúk, nagykabátok,
> fájdalmak, múlt, felsíró esők
> forgatnak sötétlő világot...

> Még érthetőt sem ért az ember,
> csak szétszór fa- és kőkeresztet,
> s tagadja: menekül a lélek.
> Emlékezők sem emlékeznek

> vagy emlékek egymásba marnak.
> Csillag-jelek gyúlnak, s hiába.
> Szépség, fényszívű Csillagisten,
> mondd, jeleid senki sem látja?

> Látják, de mégis megtagadják.
> Miért? Tudom. És mégsem értem
> az Embert, mélyre süllyedt álmát,
> hitét az embertelenségben.

> Jelek...a szekrény télre nyílón
> mutatja még jó nagykabátom,
> kint őszi nyár, egykedvű kékség,
> s bent az utolsó jelet várom.

> Jelezz, amíg tudsz, Csillagisten.
> Nem hiszek ma már csak a Szépben,
> e piros-dalú fájdalomban,
> e gyönyörű menekülésben.

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ