CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
128. oldal

DŐLT IDŐ

> Sajnos, még az értő se érthet
> időt, valót, álmot, teret:
> tűnődik értést színlelők közt,
> akik mind-mind értetlenek.

> Volt-e a volt? Vigyorgó bábuk
> orrán festék mosódik el,
> s bombától sérült hintalónak
> lábhiányát pótolni kell,

> fa, szén kerül fel pincemélyből,
> s lélek melegszik /bár sötét
> később kioltja kályhaizzás
> duruzsolgató fénykörét/,

> árnyak színháza, leng a függöny,
> halvány holdkézben csillagok
> /s a Csillagom, melyet szerettem,
> de nem szeretett, - elhagyott,

> szívszíne vérzőn múltba elfolyt,
> kicsúfolt már csillagneve,
> s fent érdek-mohón, undort keltőn
> ágál sok júdásgyermeke/,

> árnyak színháza, függöny lengett,
> gyűrődött tintás irkalap,
> el-elgurított gerlehangot
> csintalankodó pillanat,

> és Anyám jött, hogy fel kell kelnünk,
> Szeretet-erő jött, s talán
> volt-jötte éppoly hihetetlen,
> mint most a tény: nem él Anyám

> /s mint most e rút júdásseregnek
> csőrkárogása, gúnyolók
> szóval-tettel azt is mi szép volt,
> vagy lett volna, csillagvalót,

> s bár Idő nincs, de mégis ránkdőlt
> hihetetlenül szennyes ég,
> s elvakított barmok csodálják
> cézárok aranyköntösét/,

> árnyak színháza, fák inognak,
> a macskabundán szikra fut,
> kinyílnak kedves nyávogásra
> mosollyal telt tündérkapuk,

> virág hull, szirom, visszadöbben,
> hogy tavasz volt, - volt-e tavasz? -
> volt-e az a lángfehér szépség,
> amely friss zöldet behavaz?

> ...és ment Apám gyűlésbe, múltban,
> vitte a hitet: hinni kell!
> /s kutatta: szívnek, kétkedésnek
> Csillagisten mit is felel/,

> ...és mentem én, testek bevártak,
> s féltem, hogy a végén kioszt
> késeket /s arra kér, hogy vágjak
> én is velük/, Aszklépiosz,

> kinek kígyóját sem kedveltem,
> mely a serlegen kanyarog, -
> dajkáltak ezópusi esték,
> s titkolt dal-álomhajnalok,

> de mentem és - habár kifosztott
> végül e világ - két szemem
> Jövőt ringatott /ami nincsen/,
> akárcsak Csillagistenem,

> árnyak színháza, már közönybe
> hullt hang, vágy, tett és hallgatott
> az egykori ébredés, Hajnal,
> elhallgattatták alkonyok

> ...s a könnyű lánykák szétrebbentek,
> s Leány jött, az Egyetlenegy,
> s mikor Hűséggel egy a Szépség,
> a könnycsepp is csengőn nevet,

> árnyak színháza, függöny felmegy,
> látom: az árny is mosolyog
> /s az Egyetlenegy mosolyával
> gyöngysorcsoda máig ragyog/,

> dőlt az Idő, Ég roskadt, s közben
> rozsdát őrölt gyors szómalom,
> Mindent őrölt a Káoszisten,
> Vén kárált, végül elhalón,

> és úgy halt meg, bánatba, múltba
> kivert eb, néki ez maradt
> /ránc-arcába csapódott vissza
> annyi gőgös volt-pillanat!/,

> de aki jött a Fordulattal,
> urat játszó öntelt lakáj,
> /addig lapult, lóváltó senki/ -
> múltból jött, s ment a múltba már,

> árnyak színháza, életemnek
> végén, rongyos végvár-vitéz,
> dőlt ég, hazátlan félvilágok,
> melyekben sír vágyott Egész,

> árnyak színháza, életemnek
> végén, elsötétlő mesék,
> s barmok csodálják áhítattal
> cézárok aranyköntösét

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ