CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
13. oldal

ERDEI TAVACSKA

> Észrevetted, szélén végtelen csöndnek,
> azt, hogy mindenben kigyúl az a könnycsepp?
> Én észrevettem, s tudtam: nem vagyok már,
> csak pillanat van, melyben fájdalom jár

> lábujjhegyen, s létet játszó manócska
> szívet szorít, s elenged. Fura móka,
> gyönyörsajgás: égtelt tükörben fájjon
> élettelt zöldben felismert halálom!

> A tavacska - alig pár négyzetméter -
> mozgó árnyékot szórt be itt-ott fénnyel,
> meg csírákkal. Hályogos lent-szemekből
> néhány kis kedves fekete hal jött föl.

> Lányunokáim, Szilvi, Fanny, nézték:
> van-e itt béka, brekegő merészség
> hangja kihívón rászól-e a csendre,
> s tovaúszó, pikkelyes szerecsenre?

> Élet halállá lett, s halálból élet.
> Egy konok kakukk mért ki messzeséget,
> s tegnapi álmom, csöpp hiába-vágyam
> szunnyadt fehér, elhagyott csigaházban.

> Ó, tavacska, te fák övezte szentély,
> mind égtörött, amit az ember szemlél!
> A Nagy Körforgás tör mindent kerékbe,
> míg száll könnycseppek szikráskék meséje.

> Fecskék hoztak hulló ívet a tájnak...
> Most verset írok. Otthon. Pünkösdvasárnap.
> Anyám sehol, csak a pünkösdirózsák,
> virágai, kérdik: ez a valóság?

> E Nagy Könnycsepp, melyben virágmeséket
> dúdol-dalol egy vörösvérszín ének?
> Ez a Semmi, amelyről hisszük: Minden, -
> de csak a Bánat marad meg szívünkben?

> Ó, Égi Tó! Földi tükrök varázsa
> olyan csaló! Az ember másra vágyna...
> bűvösebb kékre, zöldre, s könnytelenre,
> Csillagra, melyben ott a Csend szerelme.

> Bennem dúdol-dalol egy vérszín ének.
> Kakukk kimér szép, bús virágmeséket:
> messzeséget, - jó volna hinni Benne,
> s a Csillagban, melyben a Csend szerelme.

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ