CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
11. oldal

A TÁRGYAK ÁLMA

> Tárgyakból, mindből, sorsa sír, magányos,
> meg nem értett, óriás törpeség,
> bár lehet: sohsem hallod meg e sírást,
> a pusztulás jajongó énekét.

> Később meg lassan elalszik az ének,
> s míg árnyak gyűlnek volt-fények felett,
> rádöbbenhetsz: a holtnak hitt varázslat
> tárgyaidban nem más, mint életed.

> Tárgyak álmáról szólnék, ámde minden,
> amit kimondok, máris átkozott:
> minden tárgy holtként élő álomemlék, -
> s úgy fáj ez a sok álmodó halott!

> A nemlétet létként látni a tárgyak
> álmában, együtt: fenség és magány, -
> de ne kövess! Ne értsd az Érthetetlent!
> Ne sírj létsír elégő csillagán!

> Az jó csupán, ha átölel nemértés:
> holdkavics csókol, folyóvíz szalad.
> Ó, meg ne értsd a tárgyakban az álmot:
> minden szilánkja sebző pillanat!

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ