CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
4. oldal

HOLDNAK KEDVESKEDŐ

> Gyermekkorom holdjai, egyre nőttök.
> Újraélem kedves, fehér időtök.
> Levélkupac-füst száll. Hajlongnak árnyak.
> Érzem lélegző létét a világnak.

> Egy-egy faág-nesz surran fel az égig.
> Jól gondoltam mindent, - és rosszul mégis.
> Megbánás felé mégsem megyek, holdak,
> múlt-ösvényén emlékező mosolynak.

> Habár, mit hittem, ma már hihetetlen,
> ti, fehér holdak, figyeltek szívemben,
> s tavaszi égbolt kék-fekete kertje
> kaput nyit öröm-bánat végtelenre.

> Felszáll a füst. Árny hajol rá az árnyra.
> Fák búcsúznak el: Anyám hív a házba.
> Kigyúlt már, olvad bent a lámpa fénye,
> s ölembe ül volt-álmok messzesége.

> Ó, holdjaim, tavaszaim! Virágos
> utat hittem a Szépség Csillagához.
> Piros út-virág nyílt ki új sebekben, -
> de egy sebem sincs megmutatni kedvem.

> Ó, holdjaim! Látó szemem kifáradt,
> de elgyötörten is kell a Varázslat,
> sőt, talán jobban, mint szemnek, pihentnek.
> Keresni kell a csillagálmú kincset,

> az égbolt-békét kék-fekete kertben,
> ágneszeket tavaszest-szerelemben,
> a hívó szót, míg olvad lámpa fénye,
> s közel kerül volt-álmok messzesége...

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ