CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
118. oldal

MINDEN NYARAM...

> Minden nyaram ellopja az a Bánat,
> mely úr volt-, s jelen bánatok felett.
> Szertefutnak riadt kerítéslécek,
> s fényt csipognak ijedt kis énekek.

> A gyermekkor? Égbolt ígérő kékje.
> Egy szilvaszem, melyért kinyúl a kéz.
> Szélmalomharcok. Csontváz donkihóték.
> Fehér vásznon piros jelszó-vitéz.

> A törpe magát óriásnak hitte,
> s óriás volt is, amíg hitt a hit,
> amíg kereste, - bár meg sem találta -,
> saját szívét, saját csillagait.

> Minden nyaram ellopja az a Bánat,
> mely senkinek sem kell már, s csak nekem
> hoz könnyeket békétlen végtelenből:
> új bánatot, melyben új végtelen.

> Mindent a Nyárért tettem. Ó, az ember
> csak ellopott nyarakért dolgozott!
> Csak bánatot kap, mert kifosztja élő,
> s kifosztja múltból sok önző halott.

> Az lesz a jó, mikor nyarat se várok,
> s magam lopom egy végtelenbe át,
> ahol már nincsen fosztogató Bánat,
> csak édeskéken égbolt, s szilvafák.

> Kezem kinyúl az érettkék gyümölcsért,
> mely nem is kell már, mivel nem leszek.
> Az lesz a jó, ha nem kell semmi-semmi:
> szeretet, álom, vágy, emlékezet!

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ