CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | FÉNYKÉPALBUM | IMPRESSZUM

LELKES MIKLÓS - A SZÉPSÉG CSILLAGA
107. oldal

AHOGYAN A HÓ HALLGATOTT...

> > A hó kigyúltan hallgatott.
> > Kart tárt ki égi szép:
> > fénybíztatás, boldogfehér,
> > elképzelt messzeség.

> > Ahogyan a hó hallgatott,
> > túltett minden zenén:
> > futottak arany hangjegyek
> > tündöklő felszínén.

> > Ahogyan a hó hallgatott,
> > s fent kék volt az a kék,
> > s lobbant szemünkben vágypiros,
> > ígérő messzeség!

> > Hallgat a hó, e hallgatás
> > még eljátszik velem,
> > s veletek játszom: tér, idő,
> > elmúlás, végtelen.

> > Én már nem hiszem, mint Apám,
> > a csalfa szót: vagyok.
> > Tudom: a Nincs a végtelen.
> > Mosolygok. Hallgatok.

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ