CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

EGRY ARTÚR - VÖLGYZUGOLY

41. oldal

FEKETE RÓZSÁK

> (öregedés)
> májfoltos kezén a ráncok összenőnek
> sötét völgyekbe rendezve bőrredőket
> finom háló az arcbőr drapériája
> madár lábnyomok fakó viaszba vájva
> (miről is folyhat a szó a parkban)
> miről is folyhat a szó a parkban
> tegnapi szoknyapecérek
> fanyar évődései közt?
> ó, kik is voltak a nők,
> életük keser-édes tegnapjait
> odakozmáló lágyszavú szépek?
> a „pirosnegyvenszázulti
> terített-durkmarch” közben
> jár csak a száj,
> erősen kéklik az ajkak szélein
> a szívtaposta koszorúerek,
> löszfalba vágott kocsiútja.
> emlékek folyama szertelen kanyarog,
> lázgörbe a kórházi ágyon.
> az arcok is lassan cserélődnek,
> mint sírokon a csokrok.
> nem barokk győzelmi
> hálaadás ez,
> nem tedeum, ősz van.
> (benyitott szobámba az ősz)
> benyitott szobámba az ősz
> belökte az ablakot itt a hegyen
> mitől is vártam tegnap
> hogy a holnap már ne legyen
> az udvarban a földön
> pilláit szórja a halál
> no nem így nem ilyen nyersen
> csendben szimatol kutyamód idejár
> még kinyílnak a percek
> a fényben méhek szava dong
> az akácok közül egy virágot bontva
> itt pompázik a bolond
> kiülnék a teraszra
> jó kabátban a lélek is melegebb
> hiába minden csak én tudom
> hogy nem leszek itt újra veletek
> (a fogoly)
> elkapták mint egy bliccelőt
> és mentőbe tették gyűrögették
> mert a földre ült az áruház előtt
> az orvosnő nevetgélt
> mert a sofőr fogdosta a mellét
> s repült velük a fehér mentő
> ringott a két formás emlő
> és ahogy a hordágyon
> kínra feszítve magát összevizelte
> nem értette tisztán hogy miért
> miért kérdezik: milyen nap van ma?
> hogy pesten van e vagy bagdadba'
> és, hogy mi a neve? - tudja a fene...
> majd a humánum fehér közönnyé válva
> a közkórház húgyszagú szobája
> lett a világ mi megadatott
> csökkentve ezzel is a
> társadalombiztosítási alapot
> és a sztróktól űzve esztelen
> maradt fogoly s bolyong
> most is a bűzben meztelen
> (proszektúra)
> van aki elmegy hirtelen
> felszáll mint reggellel a pára
> nem köszön, mint egy idegen
> s melegét még őrzi a párna
> viszed a ruhát utána
> (fekete rózsáid között fekszel)
> csak az a gyönyörű idő telt el
> nem lüktet tüzeket már a véred
> fekete rózsák közé lefekszel
> hová a nedves gyökerek leérnek
> fekete talajban arcra bukva
> fekete körben a föld takaró
> fogaid köze a férgek útja
> még ott van a szádon a tegnapi szó
> csak az a gyönyörű idő telt el
> fekete rózsáid között fekszel

> Budapest, 2004.

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ