CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

EGRY ARTÚR - VÖLGYZUGOLY

16. oldal

SZOBOR A DUNÁNÁL, BALRA
(In memoriam J. A.)

> Leültem, feszülten itt a parkban,
> Most is itt ülök zavartan,
> A bronzba zárva,
> Egyedül, akár egy árva.
> Magamnak annyi mása,
> Magamnak vagyok csak a társa,
> Verseimben, magam magányán,
> S térek vissza egyre-másra,
> E park szórt árnyán,
> Magamra várva.
> Ülnék én itt nyugton, a Dunánál,
> S talpam alatt e márvány,
> Lágy hullámokat vetne.
> Kabátom letenném keresztbe,
> Magam mellé, várva,
> Hogy történjék valami már ma.
> Itt várnám, hogy mit hoz el az este,
> Munkát vagy sztrájkot fejez be
> Az orvos, a tanító vagy éppen a munkás,
> Egy panaszra éhes más, valami új Júdás,
> S a szívét ablaknyira tárva,
> Öntené panaszát a világra.
> Itt hallgatnám, erősen kívánva,
> Hátha nem telt el az idő hiába!
> S Új Krisztus kel fel az új nappal,
> Itt vitáznék megannyi újféle pappal.
> S vágnám őket a füstölőmmel hátba!
> Zavarva mindet szerte a világba!
> **************************************
> (megjegyzés)
> Itt nem változott semmi, jó Petőfi óta,
> Nincs népek tengere, ez egy langyos tócsa,
> Gálya annál több áll, a parkoló tele,
> Ha rajtam állott volna, már evezne a fele!

> Budapest, 2003.

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ