CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

EGRY ARTÚR - VÖLGYZUGOLY

17. oldal

DEPRESSZIÓ

> (1)
> meghozták tested:
> idegen,
> itt fekszik
> hidegen,
> de nem segít,
> nem hallja meg
> az örök,
> az eső
> halkan
> csöpög,
> az arcodon
> torz vigyor,
> sikoly
> hevert rá,
> hanyag
> halott vagy.
> (2)
> ajtóm előtt újság és tejes üveg helyett
> ott állva a lépcsőházban, bénáztam vakon
> csak a tegnap kihűlt reggel hevert
> előttem, akár halott, a téltől kopasz ravatalon
> és a kulcsaimmal babráltam kissé bután
> majd a zöldre festett kereten és a záron,
> s ott feszengtem, mint kínos kaland után
> pedig tudtam: csak a kulcsot nem találom.
> (3)
> a szobában vak sötét volt,
> araszoltam, mint csiga a réten,
> még egy kicsit, - nyújtózkodtam,
> hogy a kapcsolót mégis elérjem,
> s a fény, amely elömlött körben,
> örvénye, végig áradt lágyan,
> a falakról a földre lecsorgott,
> oda, ahol éppen álltam,
> még vak voltam, de hallottam,
> amint a szál, wolfram hangja pengett,
> kiégett az izzólámpa,
> s a szoba ismét, sötét verem lett!

> Budapest, 2005.

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ