CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

B. HUSZTA IRÉN - TOLL ÉS SZÍV

46. OLDAL

MÁRCIUSI GONDOLATOK

> > > > > > > > Gyakran ténfergek az életemben,
> > > > > > > > Mint eltévedt idegen.
> > > > > > > > Nem ismerek fel senkit magamban.
> > > > > > > > Bensőm csüng tépett idegen...
> > > > > > > > Függ a múlt az emlékezeten,
> > > > > > > > Mint értelem az ékezeten;
> > > > > > > > S rég múlt dalokat dúdol az agyam,
> > > > > > > > És a távolban felködlenek
> > > > > > > > Az ismerős-volt ismeretlenek,
> > > > > > > > S én csak emlékezem...

> > > > > > > > Sírhalmotokhoz megpihenni térek –
> > > > > > > > Tétova imádság bennem:
> > > > > > > > Lelketek boldog legyen idegenben,
> > > > > > > > Új és új ruhatestben.
> > > > > > > > Ajkam néma, de zokog a lelkem,
> > > > > > > > Majd feloldódik a szeretetben...
> > > > > > > > Egyre több sírkereszt áll szívemben,
> > > > > > > > S várjátok csöndes megérkezésem
> > > > > > > > Óráját-percét képzeletben,
> > > > > > > > S én csak emlékezem...

> > > > > > > > Álldogálok apám sírja mellett –
> > > > > > > > Fénylik a lakkozott fakereszt...
> > > > > > > > Ragyognak szavai bent a lelkemben,
> > > > > > > > S mindez régmúltként lengedez
> > > > > > > > A gyönge szellőben.
> > > > > > > > Az emlékezet vetítő-vásznán
> > > > > > > > Zászlóként lobognak verssorok,
> > > > > > > > Melyeket együtt szavaltunk;
> > > > > > > > Ó szent március!
> > > > > > > > Egyszer szabadság is lesz talán –
> > > > > > > > Sóhajtottuk ,
> > > > > > > > S én csak emlékezem...

> > > > > > > > Tizenöt évig nem írtam egy sort sem.
> > > > > > > > Helyettem is mindent
> > > > > > > > Férjem írt versbe.
> > > > > > > > Mellettem tombolt minden nap a költő,
> > > > > > > > Az örök elégedetlen,
> > > > > > > > A gúzsba kötött lélek szenvedő
> > > > > > > > Szabadságvágyától elemésztett ember,
> > > > > > > > Kivel együtt olvastam,
> > > > > > > > Tanultam és szavaltam
> > > > > > > > Aranyt, Petőfit, Adyt, Józsefet...
> > > > > > > > Hamvai régen egy urnába zárva
> > > > > > > > Semmivé oszlanak a homályban,
> > > > > > > > S én csak emlékezem...

> > > > > > > > Egykor halkult mesék
> > > > > > > > Csengnek most újra bennem,
> > > > > > > > S a Székely-himnusz rejtező hangjai...
> > > > > > > > Nagyapám énekli ifjúi hévvel,
> > > > > > > > Hisz képzeletbe szárnyalt az emlékezet,
> > > > > > > > S homályosul szemem;
> > > > > > > > Talán a délceg ifjú könnyezi
> > > > > > > > A régen feledett meséket,
> > > > > > > > Midőn harcba indult a magyar hazáért,
> > > > > > > > Szent szabadságáért...
> > > > > > > > Halványul az angyalbőr a képen,
> > > > > > > > A puska is megremeg kezében,
> > > > > > > > S én csak emlékezem...

> > > > > > > > S nagyanyáim ,
> > > > > > > > S az ő édesanyáik,
> > > > > > > > Kik fiakat szültek katonának,
> > > > > > > > És lányokat anyának,
> > > > > > > > Egyedül is helytálltak...
> > > > > > > > Melegen tartották az otthont,
> > > > > > > > S új otthont teremtettek az üldözöttek,
> > > > > > > > Amíg a férjek-fiak csatáztak,
> > > > > > > > S reszketve-várva tették dolgukat:
> > > > > > > > Két röpke ölelés között
> > > > > > > > Szültek-neveltek,
> > > > > > > > Vetettek, arattak, és temettek.
> > > > > > > > Róluk is szól a kereszt e versben,
> > > > > > > > S én csak emlékezem...

> > > > > > > > Emlékezem – vagy én is
> > > > > > > > Ott voltam talán
> > > > > > > > A honfoglaláskor István oldalán?
> > > > > > > > Netán Attila ostorát is
> > > > > > > > Éreztem testemen?
> > > > > > > > És emlékezem annyi századon át
> > > > > > > > Az elveszettekre a kereszteknél –
> > > > > > > > Hiszen a lélek-dimenzióban
> > > > > > > > Nincs se múlt, se jövő,
> > > > > > > > Se távol, se közel!
> > > > > > > > Csak mátrixként hull egymásra a történelem
> > > > > > > > Annyi százada
> > > > > > > > Bánataival és örömeivel,
> > > > > > > > S én csak emlékezem...

> > > > > > > > Egy kopjafánál megállok egy percre,
> > > > > > > > S eltűnődöm,
> > > > > > > > Kinek az emlékére
> > > > > > > > Áll itt múlt és jövő határán.
> > > > > > > > Aztán rájövök,
> > > > > > > > Mindegy is a név,
> > > > > > > > Hisz egyek vagyunk!
> > > > > > > > Csak egységben nem vagyunk oly rég,
> > > > > > > > Azért taposnak rajtunk,
> > > > > > > > Magyarokon kegyetlen századok...
> > > > > > > > S mi is az egység?
> > > > > > > > Ha temető keresztjét
> > > > > > > > Azért tisztelem, mert itt volt,
> > > > > > > > Itt holt,
> > > > > > > > Itt tette dolgát, és épített hazát,
> > > > > > > > Akár tót volt, akár rác,
> > > > > > > > Magyar, vagy sokác,
> > > > > > > > Ember!
> > > > > > > > S egyek vagyunk az írás szerint,
> > > > > > > > S szabadok, és jók.
> > > > > > > > S én csak emlékezem...

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ