# Epilógus Vándor, ha verseim olvasod egykor, tetszik a mutatvány, tapsot is ér, el ne feledkezz majd a bohócról, ki addigra talán már nem is él. Nagy időt éltünk, midőn az ember kezdte felismerni önerejét. Szűk lett a föld és sekély a tenger, baljós fényeket villant az ég. Néztünk, csak néztünk egymás szemébe, míg fent a szupergépek raja szállt. Felsírt a gyermek anyja ölében, féltük a holnapot, éltük a mát. Vándor, ha verseim olvasod egykor, cirkusz a világ, vár a porond. Ne idegenkedj a méla bohóctól, néha bolond a bölcs és bölcs a bolond. | ## Tartalomjegyzék Elbeszélések Indiántörténet Gladiátorok A fogadás Kergetőzés egy halottal A szer Az autóriasztó bosszúja Versek Vigasztaló szavak Dalban, virágban, fényben Válaszúton A pénz A romlás balladája Idill Áve Mária Egy szál rózsa Bűvölő A félszívűekhez Imádság Szivárvány Hívogató Etűd Isten nagy játékos Kérdés ezredforduló táján Kérdés, amire nincs válasz Az egyetlen szót keresem Prométheusz üzenete Vallomás Apokalipszis most Különös éjszaka Útravaló - féle Egy vak imája az ezredfordulón Merengő Epilógus Színmű Hókuszpókusz (Angyali varázslat)

Címlap

Dr. Rácz J. Zoltán

Dr. Rácz J. Zoltán:

A föld születése

Dr. Rácz J. Zoltán:

Életfa