# Utasi Hajnalka - "Szentjános bogár"

K i k e l e t

> > > Kalász szőke haját fésüli a tavasz.
> > > Néhány szál összedörgölőzik,
> > > Vihogva csiklandozza arcomat.
> > > A nap elgémberedett, agg karjait
> > > Nyújtogatja, nyújtóztatja,
> > > Méregeti erejét,
> > > Pajkosan ki-ki kukucskál a felhők
> > > Muszlin fátyla mögül.
> > > Tehetetlen téli álma
> > > Nehezen tűnik égkék szeméből.
> > > Csivitelő reggelt, illatos földszagot
> > > Permetez a kertekre, mint
> > > Kertész kannája a szomjazóra.
> > > A csend megmozdul,
> > > A színtelen némaság
> > > Tavaszba fordul.
> > > Zöld, sárga, piros, kék és fehér.
> > > Ha sokáig szemlélem
> > > Szivárványszín maszattá változik,
> > > Melyet nem suta ecset pöckölt
> > > Az élő vászonra.
> > > Lélegzem, illatozom, a külvilág
> > > Bársonyosan ringatózik,
> > > Zümmög, vibrál, cirip-csiripel a levegő.
> > > Gigászi váza a táj, telis-tele
> > > A kikelet bokrétáival.

> VISSZA A TARTALOMJEGYZÉKHEZ