# Utasi Hajnalka - "Szentjános bogár"

Epitáfium*

> > > Nem törekszem már Ég felé,
> > > Írott szavam, megtört,
> > > Tollam a földben,
> > > Gazdátlan hever.
> > > Gondolatom szikrája szürke pernyeként hamvad,
> > > Gazdagságom, létem Bennetek dobban
> > > Halkan.
> > > Szellemem elégedett, boldog,
> > > Alkotásom teljes,
> > > A sor végén büszkén feszít a „pont”.

> > > Nyugszom időtlen idővel,
> > > A költő megtért,
> > > A sors bevégeztetett.
> > > Leplem fehér, könnyű szemfedél.

> > > Kérlek Istenem a keserűséget
> > > Sírom körül változtasd
> > > Pillangóként szárnyaló számtalan
> > > Szirommá!
> > > Borítsd Szeretteim lelkére
> > > Örök mosolyod,
> > > Bíztasd, örvendeztesd őket,
> > > Gyászuk formáld merengő emlékké!

> > > Ne sírjatok!
> > > Nem haltam meg,
> > > Csak hosszan álmodom: R Ó L A T O K!

> > > Nyugszom időtlen idővel,
> > > A költő megtért,
> > > A sors bevégeztetett.
> > > Leplem fehér, könnyű szemfedél.

> > > * sírvers, sírfelirat

> VISSZA A TARTALOMJEGYZÉKHEZ