####
Harmadik rész
A garasországi neokapitalizmus új vezéreinek fertelmei

1998-2002

I. Megjegyzés

Négy szomorú év értékelését kezdem el a következő általános választások előtt fél évvel.

Az ország történelme legsötétebb éveinek bűze árad mára a hatalom minden sejtjéből. Nehéz szívvel látok hozzá az elemzéshez és igyekszem nagyon tömörre fogni. Félek, rosszul leszek, ha sokat időzök a sötét középkor leheletét árasztó társaság uralkodásának boncolgatásánál.

II. Előérzet

Már hatalomra lépésükkor félő volt, rossz irányba fogják vinni az országot.

Miből lehetett erre következtetni?

Elsősorban a győztes párt nevében is kifejezett fő politikai irányvonalból: polgári párttá keresztelte át magát az induláskor fiatal demokratákként fellépő gárda. Ezzel majdnem mindent jelzett, ami bekövetkezett. Még az ellenzék képviselői között se mindenki értette meg, emésztette meg a mai napig, hogy nem állampolgárokat, még véletlenül se a társadalom széles rétegeit kívánják képviselni, hanem egy gyakorlatilag nem létező osztályt, a gazdasági élet elitjét, magyarul a burzsoáziát. Ezzel egyben - természetesen nem deklaráltan - ki is rekesztettek, kirekesztettek minden más osztályt, réteget abból az érdekkörből, amit képviselni akarnak.

Másodsorban abból, hogy a kivívott hatalom biztosítása érdekében olyan elképesztően primitív politikai erővel kötöttek szövetséget, amelynek hordószónok vezére elképzelhetetlen populista szlogeneket harsogott és harsog és amelynek a Parlamentbe kerülése is hihetetlennek tűnt. Tetőzték ezt azzal a hibával, hogy kulcsfontosságú tárcákat - egyik-másiknak a szerepkörét is jelentősen megnövelve - adtak ennek a balsorsra érdemes társaságnak a kezére.

Harmadsorban abból a hatalom-éhségből, amely a fővezért, de minden egyes általa kiválasztott vezetőt is jellemzett.

Végül pedig a vezető gárda múltjából. Szinte valamennyi lila pöttyöket hordott a homlokán. Gátlástalan gazdasági szélhámosok kaparintották kezükbe az ország irányítását.

III. Kibontakozás

Az első hónapok útkeresése után gyors tempóban bontakozott ki az az irányvonal, ami a legsötétebb, legpesszimistább elképzeléseken is túltéve messze jobbra, messze a demokratikus elvektől a diktatórikus uralkodásig és messze, bizonyos vonatkozásokban egy évszázaddal, más vonatkozásokban a XX. század harmadik-negyedik évtizedébe lökte vissza az országot.

Később kibontandó pontokba foglalom a belpolitikát:

1. A társadalom vékony szegmensének érdekeit mindenek fölé helyezték, teljes mértékben kirekesztve mindenki mást.

2. Tönkretették a mezőgazdaságot.

3. Gyakorlatilag teljes mértékben visszaállították a (római katolikus) egyház és az állam szimbiózisát.

4. A rasszizmus megtűrésétől kezdve eljutottak a rasszizmus nyílt támogatásáig.

5. Az arisztokratizmus felkarolásával, nevek, címek, rangok, szervezetek rehabilitálásával kiemelkedni engedtek elavult elveket felelevenítő rétegeket és ezzel a társadalom gyengébb részét lealacsonyítják, megalázzák.

6. Gyors ütemben folytatják a Fehér Lovas rendszerének rehabilitációját, erősítve ezzel a rasszizmust, tompítva a fasizmus bűneit és táplálva a talajt a nacionalizmus, a szomszédnépek lekezelése számára.

7. A demokratikus elvek gátlástalan felrúgásából szinte sportot űznek, nap mint nap sértik meg a parlamentarizmus elemi szabályait, a közbeszerzésre vonatkozó rendelkezéseket, tesznek megengedhetetlen különbségeket az önkormányzatok finanszírozásánál.

8. Ígéreteik tömegét szegik meg, nagyvonalúan meghirdetett gazdasági terveiket nem tudják teljesíteni (7%-os gazdaságnövekedés, az infláció 10% alá csökkentése, 400%-os keresetnövelés az egészségügyben, 600 km autópálya építése). Csődjüket újabb "ráígéréssel" igyekeznek kendőzni.

9. A nemzet felemelkedésének két fontos területén, az egészségügyben és oktatásügyben folytatják az immár fél évszázados ostoba maradvány-elvű politikát, sőt, leépítés folyik mindkét szektorban.

10. A bűnüldözés és igazságszolgáltatás területén tovább nőtt az összefonódás a maffiákkal, bűnözőkkel, napnál világosabban maffiákat védő háló működik. A korrupció ázsiai csúcsokra emelkedett.

11. A szegénység ellen nem tesznek semmi lényegeset, ellenkezőleg, nap mint nap hangsúlyozzák, hogy kizárólag azok számíthatnak támogatásra, akik a munkájukkal számottevő értéket termelnek.

12. Önpropagandájukra elképesztő összegeket költenek közpénzekből, megszegve ezzel egyrészt minden pártfinanszírozásra vonatkozó elvet, másrészt csökkentve a legégetőbb egészségügyi-szociális kérdések megoldására fordítható összegeket. Az már szinte mellékes, hogy ennek az önpropagandának az eszköztára és minősége, különösen ami az országimázs fejlesztésére fordítódik, silány.

13. A hadügy folytatja a teljesen felesleges és hajmeresztő összegeket felemésztő 'beszerzéseket'. A hadügy élére teljesen alkalmatlan, önmagától megszédült, magától semmit se sajnáló ostoba fajankót ültettek.

14. Két sorban össze lehet foglalni a külügyet. Az egyetlen pozitívum az öröklött és elkerülhetetlen Európába menetelés. Minden más, amit csinálnak abszurd vagy aljas vagy kizárólag népszerűséghajhászás. Különösen nagy kárt okoznak a szomszédnépek elleni, hadjáratnak beillő gyűlöletkeltéssel.

Már ez a felsorolás is jelzi, mennyire elmaradott, súlyosan antidemokratikus, antiszociális elvek vezérlik Garasország ifjú titánjainak uralkodását. A gyakorlat az elveken is túltesz: mind nyilvánvalóbb diktatórikus módszereket alkalmaznak, a Parlament szerepét súlyosan csorbítják, az igazságszolgáltatást közvetlen és közvetett módon egyaránt befolyásolják, bírálóikat azonnal és keményen támadják. Sokan tévesen az Átkos szellemének és módszereinek visszatéréséről beszélnek, pedig a fasizmus előszobájába érkeztünk.

IV. Elemzés

Lássuk kicsit részletesebben a felsorolt pontokat:

Polgári párt

A XX. század legutolsó, a XXI. század első éveiben a társadalom bármelyik rétegének, osztályának a kiemelése és lobogóra tűzése, azaz részére az egész társadalom által megtermelt felosztható javakból az átlagnál nagyobb részesedés biztosítása súlyos hiba, a társadalmi különbségek erőteljes növekedéséhez, a társadalmi ellentétek szélesedéséhez, az így hátrányos megkülönböztetésben részesülők leszakadásához, az össztársadalmi hatékonyság romlásához vezet.

Különösen így van ez, ha ez a kiemelt polgárság ma Garasországban éppen, mert csak születőben, újjászületőben van, illetve, mivel (alapvető erejeként) a gengszterváltás adta gyors meggazdagodás lehetőségeinek mohó kihasználóiból áll, éhes, erős, rámenős, amúgy is erőszakos (nem csupán gazdasági) hatalomkövetelő és követeléseit pénzügyi erejével máris ki tudja vívni magának.

Kiket rekeszt ki a társadalmi felemelkedésből ez az ostoba politikai elv?

Nem kétséges, hogy teljesen és véglegesen reménytelen helyzetbe hozza a társadalom peremén élőket, a rendesen nyilván se tartott munkanélkülieket, a többszörösen hátrányos helyzetben lévő (erőteljes etnikai jelek, igen alacsony általános műveltség, szakképzettség hiánya, mocsárba húzó nyomor) cigányságot, a ma már mind jelentősebb réteget képviselő bevándorlókat.

Kirekeszti a termelő szféra minden munkavállalóját, a parasztság döntő többségét, kivéve a "családi gazdaságokat".

A nem termelő szféra szinte teljes egészét. Süt az ostobaság, ha az ember az egészségügy és az oktatás-művelődésügy ellátottságát, az ott dolgozók jövedelmét vizsgálja, de a közlekedés ellátottsága és alkalmazottainak jövedelmi szintje is afrikai.

Lapozgattam a KSH adataiban és nyugodt lélekkel írom le, hogy ez a múlt században gyökerező elv a lakosság legkevesebb 85%-át kirekeszti, ennyit ejt ki látóköréből ez a sötét társaság (udvarias voltam, nyugodtan írhattam volna durvább jelzőt is).

A mezőgazdaság tönkretétele

Az Átkosnak valóban átkozottul sok szárad a lelkén, egy terület azonban európai szintet ért el a 40 éve alatt: a mezőgazdaság. Tette ezt annak ellenére, hogy a szövetkezetek jelentős hányada a rossz vezetés és számtalan megengedhetetlen központi beavatkozás következtében veszteséges volt vagy csak vergődött. Nem érzem szükségesnek elemezni mindazt a pozitívumot, ami mégis a nemzetgazdaság húzó ágazatává tette a mezőgazdaságot: a szakemberképzés magas szintre emelése, a nagygazdaságok magasabb termelékenysége a kisparcellákkal szemben, modern termények és technológiák bevezetése, illetve támogatása, egyes állami gazdaságoknak az USA-ban is elismerést kiváltó teljesítménye és sok egyéb.

A gengszterváltást követően nyomban megindult a támadás az ellen a struktúra ellen, amely az elért eredmények bázisa volt. A támadás indítéka nyilvánvaló politikai vakság volt: a szovhozoknak gúnyolt állami gazdaságokhoz nem mertek azonnal hozzányúlni, de a kolhozoknak becézett szövetkezetek ellen - mint a kommunizmus (az ő szemükben) egyik szimbóluma ellen - azonnal megindult a gyilkos roham, amelyik a mai napig nem ért véget.

Az ostobaság ismét süt: ha az elvakult jobboldal körülnézett volna, milyen bázison folyik a mezőgazdasági művelés a legfejlettebb mezőgazdasággal rendelkező országokban, mindenütt szembetalálkoztak volna a szövetkezetekkel, igaz, azok számtalan fajtájával. Kivéve talán az USA-t, ahol az európaitól teljesen eltérő körülmények között a farmok látják el ezt a feladatot. (Bár még ott is vizsgálják a farmok szövetkezetének a gondolatát.)

Pár pontba foglalható a mezőgazdaság tönkretételének döntő ütközete:

- A föld szétosztása kárpótlási jegyek "piacra dobásával", aminek az eredménye mára világos: az így kiparcellázott föld több mint fele nem termelőhöz, hanem spekulánshoz jutott, azoktól pedig jócskán külföldiek kezére. Amit nem külföldiek vásároltak fel, olyanok tulajdonában maradt, akiknek legkisebb gondja is nagyobb, mint hogy meg is műveljék a földet. Egy rossz lépés hármas eredménye: a mezőgazdasági termelőterület csökkentése, spekulánsok vagyonának gyarapítása és külföldiek gazdagítása az olcsó földdel és a szuper-versenyelőnyökkel. Ez a folyamat nagyjából lezajlott a gengszterváltást követő első két ciklusban.

- Az ifjú polgár-harcos titánoknak ez a világrengető siker azonban nem volt elég. Folytatták a mezőgazdaság totális tönkretételéért indult gigászi küzdelmet. Mit tettek ők a nagy ügyért?

- Kezdték azzal, hogy a kommunizmus emlőin sikerrel sztárügyvédkedő, Antall szerint 3/3-as, antikommunista, antibolsevista szlogenekből jól megélő, a mezőgazdasághoz nem konyító, minden hatalommal felruházott minisztert állítottak a már jól megtépázott szektort irányító minisztérium élére. Adott is, amit csak lehetett, az elvbarátainak. Mára jól körvonalazódott, mekkora összegek folytak a mezőgazdaság helyett barátok, rokonok, csalók, sikkasztók zsebébe, mint töltöttek be minden fontos posztot hozzá nem értő emberekkel és miként távolították el szakértők sorát kreált vádakkal, feltételezésekkel. Csak ennek az egy lépésnek a romboló hatása felmérhetetlen.

- Jött az állami gazdaságok privatizálása. Őszintén bevallom, nem is nagyon követtem a folyamatot, mert nyilvánvaló volt, hogy egyetlen célja hatalmas vagyonok lenyúlatása strómanokkal. Ha ezek a gazdaságok egyrészt túlélik a nem szakértő kezekbe kerülést, másrészt termelő tulajdonosok ölébe pottyannak, kalapot emelek.

- Ez se volt azonban elég, a rablógazdálkodók szemét még mindig szúrta, hogy a termelőszövetkezetek egy része lábon maradt, mindezt kibírta. Nosza elő a leggyilkosabb fegyverrel: fizettessük ki a "külső tulajdonrészeket" a szövetkezetekkel, ha tíznél több kibírja, azokkal már csak megbirkózunk valahogy! Kivételesen az Alkotmánybíróság volt olyan bölcs, hogy meggátolta ezt a kegyetlen lépést. Igaz, mi, adózó állampolgárok rövidültünk meg megint egy jelentős tétellel: a költségvetés kártalanított. A nem termelőket megsegítették a termelők, mint mindig. Máig több, mint 11 md forinttal rövidítették meg az adófizetőket csak ezzel a gavallér tettel.

- A következő bölcs lépés a termőterületeket "zsebszerződéssel" szerzett külföldiek elleni roham. Magam is ellene voltam a föld külföldi kezekre kerülésének, legalábbis ilyen korán, ilyen gyorsan. Az okokat korábban kifejtettem. Amit azonban hazánk nagy bölcse, a Vezér (MindenIdőkLegnagyobBika kiáltottam fel!) ez ügyben kivágott, az hátborzongatóan ostoba volt: egyrészt megfenyegette az országban gazdálkodó sógor parasztokat (farmereket?), másrészt azt ígérte, hogy az államkassza (ismét az adófizetők pénze!) - büntetlenséget ígérve a bel- és külföldi résztvevőknek - újra megvásárolja a földet a magyar tulajdonostól. A mindkét országban dörzsölt-szélhámos ügyvédekkel védett struktúrának nekimenni az adófizetők pénzével? Hihetetlen primitívizmus és aljasság. Az eredmény fényesen igazolta az eljárás bölcsességét. Eddig a zsebszerződésekkel eladott földterület 0,03%-át ajánlották fel újraértékesítésre. Miért káros ez? A sehogy vagy alig megművelt területen beindult termelést bizonytalanítja el anélkül, hogy végigjárható alternatívát mutatna fel. Éljenek az ifjú, földromboló titánok!

- Végül kidolgozott a zseniális agytröszt egy "családi mezőgazdasági vállalkozásokat" támogató programot. Ostoba a nyilvánvalóan választási propagandacélokból született elv egyrészt, mert egy szűk réteget emel ki a tengerből, amely nyilvánvalóan nem tudja megoldani a mezőgazdaság általános gondjait, másrészt a támogatás számai azt igazolják, hogy az nem támogatás, hanem jobb esetben koldusnak alamizsna.

Idézem magamat, egyik glosszámban írtam (két eddig taglalt témát is érint):

"Láttam egy interjút a "Magyar 1"-en (TV-csatorna a mai hatalom kezében), a Földművelésügyi- és Vidékfejlesztési Minisztérium adminisztratív államtitkárával és a szocialisták "Mezőgazdasági Kabinet"-je fejével (az árnyékkormány mezőgazdasági minisztere, ha úgy tetszik). Az utóbbi nevét ajánlom memorizálásra - Németh Imre - három fejjel magasodott a jelenlegi hatalom képviselője fölé. Gondolkodása lényegesen különbözött a másikétól, az egész mezőgazdaságot féltette, nem a magán- és családi vállalkozásokat és a "magyar föld idegen kezekben" problémakör témájában is bölcsebb volt vitapartnerénél. Reménykedjünk, hogy ő lesz az új miniszter."

- A családi vállalkozások támogatása

A jelenlegi hatalom legújabb ostobasága: támogatási programot indítanak az általuk (paraszti) családi vállalkozásnak keresztelt valamik támogatására, ahol nem csak a család feje, hanem a család tagjai is részt vesznek a vállalkozásban. Ezek volt szövetkezeti tagok (dán farmerek és szövetkezeti tagok, figyeljenek!), akik visszakapták (főként) kis földjüket és gyakorlatilag nem rendelkeznek modern termelési eszközökkel. A kormány egyértelműen politikai szándéka, hogy ezt az al-alszektort tegye (az utóbbi tíz év alatt) nagy mélységekbe süllyedt mezőgazdaság modernizációjának bázisává. Németh úr kalkulációja szerint ha mindenki, aki kérheti, folyamodik is a támogatásért, minden családra jut vagy 200.000,- Ft.

Ennyit a nagy zajjal dicsőített programról.

A most a szélsőjobb hatékony segítségével a Parlamenten áterőltetett földtörvény mindennél ékesebben bizonyítja a (mostani) hatalom ostobaságát, szűklátókörűségét. A társas gazdálkodást folytató földművesek 70%-át mindenből kiszorítja, a komoly, átfogó mezőgazdasági fejlesztés alapjait lehetetlen helyzetbe hozza három abszolút önös politikai érdektől vezérelve: (1) az egész világon ismeretlen "családi vállalkozások" maga mellé édesgetésével szavazataikat kívánja biztosítani (polgári réteg a mezőgazdaságban?), (2) a szélsőjobbnak kockacukrot nyújt azzal a szlogennel, hogy a nemzeti földalap vissza fogja vásárolni a "zsebszerződésekkel" külföldiek kezére játszott termőföldet (talán észre se véve, hogy a külföldiek helyzete csak javul a törvény biztosította lehetőségek folytán) és (3) a "nemzeti" földalappal saját kincstárat hoz létre. Gyalázat!

A (római katolikus) egyház és az állam szimbiózisa

Az egyik legelképesztőbb és leghihetetlenebb, egyben legveszélyesebb folyamat a minden modern államirányítási, demokratikus elvnek ellentmondó állam-egyház szövetség gyors újjáépítése.

Nem lehet ép ésszel felfogni, hogy rövidlátó politikai szempontok (megőrizni magunknak a hatalmat) miatt, hogy juthat el egy - igaz, mind szélsőségesebben jobboldali - csoport odáig, hogy a mindig ortodox, mindig antidemokratikus és csak "cseppeket vissza az összeharácsoltból" szemfényvesztő szintig szociális, a fasizmus aljasságai felett szemethunyó és még a II. Világháború fegyvereit is megáldó egyházzal politikai szövetséget kössön.

A szekularizáció minden modern demokratikus államban, a legvallásosabb nemzetek államaiban is egyike a legfontosabb alapelveknek.

Garasországban is az, elvileg. Ezzel szemben az egyházak - és mind kiemeltebben a római katolikus egyház - nem csak az adómentesség paradicsomát, mindenféle egyéb támogatást élvez, visszakap minden ingatlant, amit akar, hanem olyan ingatlanokat is ajándékba kap, amik megépítése egy fillérjébe se került, templomokat épít az állam az adófizetők pénzéből, sőt lassan a papok jövedelmének finanszírozásába is beszállnak a trónszékért az adófizetők pénze se drága vezérelvet valló nagy vezéreink.

Ez se minden azonban! Legalább két egyház, a római katolikus és a református vaskosan beleavatkozik a politikába, nyilatkozatokat tesz, felhívásokat intéz a hívőkhöz, prédikál - a baloldal ellen. Jó fizetséget kapnak érte. A baloldalnak keresztelt társulattól. Az adófizetők zsebéből.

A református egyház jeles képviselője idegengyűlöletről, rasszizmusról valló cikket tett közzé, ami a kormányköröket vállrándításra se késztette. Az egyház zsinatja azonban kénytelen volt elhatárolódni paphoz rettenetesen méltatlanul viselkedő fiától.

Az egész folyamat szuper-aljasság.

Annyira, hogy több mélyen hívő katolikus család fakadt ki nagy meglepetésemre és örömömre ez ellen a szimbiózis ellen.

Végül a lelkiismeretes hívők kiemelkedő képviselőinek elfogyott a türelme és nyílt levélben figyelmeztettek arra, hogy ennek a középkori szimbiózisnak az eredménye katasztrófához fog vezetni. Se a "modern" kormány, se az egyházi vezetők nem vették a fáradságot, hogy reagáljanak.

Rasszizmus

Hihetetlen a meggyalázottak türelme, a nemzetközi közösség figyelmetlensége, az Európai Unió vezetőinek lagymatag hozzáállása, ami szinte táplálja azt a mind nyilvánvalóbb folyamatot, ami a rasszizmus megtűrésétől az állami szintű rasszizmusig vezet Garasországban. Kezdődött azzal, hogy a

deklaráltan 3/3-as, azonkívül ugyancsak bevallottan korrupt pártvezér, aki maga is, de párthíveinek döntő többsége is antiszemita, idegengyűlölő, irredenta, bekerült (több elemző szerint az alacsony választói aktivitás miatt) a Parlamentbe. Nem szükséges részletezni, milyen arcátlan rasszista kijelentések tömege kísérte parlamenti és főként azon kívüli szereplésüket.

A fiatal demokraták Polgári Pártjának vezére és parlamenti főmuftija, a harcsabajuszú hordószónok, aki az Átkos egyik vezető társadalomtudományi intézetében rontotta korábban a levegőt, ahol ugyancsak bekkelnie kellett, ha már akkor is ezeket az elveket vallotta magáénak, gyorsan csatlakozott, kettőre növelve a kórus tagjainak számát. Idézhetetlen az a gusztustalan zsidózás, amit a parlamenti bársonyszékből és szónoki pulpitusról adott elő. Bármelyik fejlett demokratikus országban azonnal kipenderítették volna pártból, kormányból, és rács mögött tartották volna, nem két napig.

Mellékesnek mondható momentumok után bekövetkezett az álarc elhajítása. A miniszterelnök és igazságügyminisztere egyaránt elzárkózott annak a kertelés nélküli aljas támadásnak az elítélése elől, ami egy zsidó(nak mondott) vállalkozót ebben a minőségében, származása miatt ért. A miniszterelnök több megnyilvánulása is egyértelmű "fül mellett elengedés" volt, majd egy interjú során kerek perec elzárkózott a támadók megbélyegzése elől. Ez önmagában is nyilvánvalóvá tette, hogy a rasszizmus állampolitikai rangot kapott, csupán betetőző lépés volt, hogy az igazságügyminiszter asszony, egyben a harmadik koalíciós erő elnöke is kibújt az elítélés kötelezettsége alól, "nem értek a focihoz" reakciójával. Csodálatos, modern, európai triumvirátus.

Hallatlan meggyalázása ez azoknak az elveknek, amelyeken egy demokratikus ország rendje, békéje, fejlődése kell hogy nyugodjék. És az Alkotmánynak!

Az már nem meglepő, hogy a nemzetközi közösség több figyelmeztetését figyelmen kívül hagyva ez a társaság a füle botját se mozdítja a cigányság többrétű és több évszázados hátrányos helyzetének felszámolása érdekében. Sőt, minduntalan, a nagyjaink megengedés-elhallgatás taktikáját élvezve a királyi TV nyílt cigányellenes megnyilvánulásoknak nyújt fórumot. Ez odáig fajult, hogy alapelveket felrúgva (a TV nem adhat teret fizetetlen reklámnak) egy közismerten rasszista újságíró a cigányságról írt, ezt az etnikumot vadul támadó és rágalmazó könyvét ismertethette úgy, hogy minden szavából sütött a gyűlölet. Nagy vezéreink részéről egyetlen ejnye-bejnye minőségű rosszallás se hangzott el.

Egyszerűen félelmetes, hogy a garasországi pedagógusképzők hallgatóinak igen jelentős hányada (van felmérés, amely szerint 30%-a) kifejezetten rasszista. Uram isten, milyen jövő elé néz ez az ország, ha a jövő oktatói ilyenek. Vigyázz, Európa!

Nem lehet véletlen, hogy az USA zsidó asszonyt küldött nagykövetként az országba, még kevésbé, hogy az újdonsült nagykövet-asszony egyik első megnyilatkozása az országban elmélyülő rasszizmus elitélése volt.

A nemes arisztokrácia felkarolása

Egyes arisztokrata családok vitathatatlanul pozitív szerepet játszottak a garasországi történelemben. Egyesek.

Nem vállalkozom a rendkívül bonyolult feladatra, hogy meghúzzam a meghúzhatatlan határvonalat a jó és rossz arisztokrácia között. Az én olvasatomban mindenesetre több rosszat tettek ennek az országnak, mint jót.

Nem is ez a lényeg, hiszen éppen a kiemelkedő érdemekkel tényleg dekorálható családok ma élő leszármazottai azok, akik nem élnek az egyenlőség elvét soha zászlajára nem tűzött fickók biztosította lehetőséggel, hogy a mellük verdesésétől patakzó kék vérükkel csikarjanak ki előjogokat az állampolgárok 99, 8%-ának kárára.

Erre csak az aljas senkik képesek.

Ilyenből aztán Dunát lehet rekeszteni.

Előmászott a proletáriátus által elnyomott házmester sarja, a külföldre menekült hadvezér és csicskása, a vitéz nagybányai által szomszédnép-rablásaiért vitézzé ütött vérszomjas vadállat, a cserkész-mozgalom 75-éves ifjonc vezére és a vagyonnal nemesi címet szerzett dagadt tőkés és elkezdték a zsinóros mente - kacagányos prémgallér - kard az oldalon csörtetést, az urambátyám bokacsattogtatást.

Kéhlek, kedves olvasó, ne hhódd fel bűnömül, hogy ehhől a mocsok-áhadatról egyáltalán beszélek.

Középkori szenny árasztja el az országot. Anakronisztikus volt már a bűnös

Fehér Lovas-éra alatt a nemesi-vitézi banda grasszálása az ország felett. Mennyivel aljasabb ma, amikor a világ fejlettebb régióiban már csak az időegység alatt legyártott/megtermelt (made) money számít, no meg helyenként az ész.

De ész kellene és nem hatalomvágy, hogy a hatalmon lévő, monarchista ambíciókat ápolgató ifjú gárda leállítsa az egyszerű nép feletti győzelmét (újra) ünneplők nyomulását.

Nem ez történik, a legfőbb ünneplő maga a kormány:

- a nyilvánvalóan elnyomóként a nyakunkon ült uralkodóház tagjai meleg fészekre találtak Garasországban,

- címek, rangok restaurálásában méltán lehet számítani nagyjainkra,

- egymást érik a magukat származás okán kiemelők összejövetelei, ünnepi megemlékezései,

- (nem csak) a jobboldali sajtó dicshimnuszokat zeng senkikről vagy aljasokról (is), elég, ha az illető neve y-al végződik.

A Fehér Lovas rendszerének rehabilitációja

Az egyik legragályosabb elmebaj, amit a hatalom birtokosai oly nagy kedvvel terjesztenek, a Fehér Lovas és a kacagányos-mentés főurak szerecsen-mosdatása.

Sikert sikerre halmoznak:

- hazahozzák a Fehér Lovas admirális tetemét és ünnepélyes körülmények között "újratemetik" az általa egymillió ember vérével öntözött földbe,

- tapsolnak a vitézség intézményének feltámasztásához,

- rehabilitálják egyik fő "teoretikusát",

- özönként jelennek meg a kormányzót, családját, környezetét dicshimnuszokkal körüllengő könyvek, senki sem emeli fel a hangját, nem világosít fel, milyen tömeggyilkosokról van szó,

- rehabilitálják az egyik legfehérlovasabb kitüntetést, a Corvin-láncot,

- a legnagyobb történelemhamisító restaurátort előbb tábornokká ütik, majd kitüntetik ezzel a Fehér Lovas-lánccal.

Legnagyobb meglepetésemre ez a súlyosan nemzetfertőző ragály az értelmiség köreiben, egyébként értelmesnek tartott emberek között is pusztít. Sok vitám van, szemembe merik mondani, hogy a Fehér Lovas nem halálba küldte, hanem védte a zsidókat, hogy a zsidó törvények sokkal később születtek, mint amiről én beszélek, hogy nem hatszázezer zsidó pusztult el, csupán százezer körül (!), "meg vagy őrülve, hogy egymillió áldozatról beszélsz, biztos a kommunista suliban tanultad a történelmet?".

Ellenőriztem a történelmi ismereteimet, belelapozva az Internetbe, ahol nem kommunisták írják a történelmet és ennek alapján, tényekkel megerősödve megismétlem: a Fehér Lovas és környezete, a főnemesség és a szélsőjobb, a mai ifjú titánokkal, 3/3-as pártvezérekkel azonos elveket vallók legkevesebb félmillió zsidó, többtízezerre tehető cigány, többszázezer frontkatona, munkaszolgálatos, százezer feletti polgári áldozat haláláért és majdnem teljes, 100%-os gazdasági pusztulásért felelős.

Hogy volt néhány hónap, amikor szüneteltette a zsidók koncentrációs táborokba deportálását, biztos halálba küldését? Igen, miután a Egyesült Államok, Anglia, Svédország és mások keményen figyelmeztették, hogy háborús és emberiség elleni bűnöket követ el. Nem a jóságos szíve vezérelte.

Ezeket védeni azonosulást jelent elveikkel, gyakorlatukkal. Gyalázat!

A demokrácia módszeres taposása

Nem lehet más kifejezést használni, annyira aljas módon, ha nem is röhögve, de mosolyogva gyalázzák meg a demokratikus elveket a (leendő?) polgárság önfelszentelt papjai.

Mindenki, aki a sajtót figyeli vagy nézi a képládákat, pontosan kell tudja, miről beszélek.

Egyetlen témakört emelek ki csupán, a gazdasági élet demokratikus elveinek a megcsúfolását, a közbeszerzések közvetlen és arcátlan irányítását, amire a sztrádaépítő programok a legjobb példa. Nem részletezem, mi zajlott le ebben a témában, csupán egy távolkeleti ellenpéldát mutatok fel:

A Time-ban olvashattunk cikket arról, hogy a dél-koreai kormány bevezette az Online Procedures Enhancement for Civil Applications (OPEN = Nyitott) rendszernek nevezett szoftvert, ami online elérhetővé tette a közbeszerzések dossziéit, gyakorlatilag kizárva ezzel a korrupciót. Az ENSZ sietve fordíttatja hat nyelvre a szoftvert, azzal a céllal, hogy ingyen az érdeklődő kormányok rendelkezésére bocsássa.

Mekkora összegeket fognak az ifjú titánok arra áldozni, hogy akadályokat gördítsenek az OPEN alkalmazása elé?

Talán nem hibázok, ha a következő esetet is ebbe a témakörbe sorolom:

Hivatalnokokat tartóztattak le a napokban. Állampolgárságot árultak. Állampolgárságot csuszi-pénzért.

Mélyentisztelt hivatalnokaink ilyen tevékenységéről 7-8 éve hallottam (meg is írtam). Érdekes, hogy a rendőrség csak most kapott észbe.

Demokratikus elvek, mélyen antidemokratikus gyakorlat = korrupció és szenny, közpénzek lenyúlása, a hatalom minden eszközzel konzerválása, antidemokratikus erők támogatása közpénzekből. Leírhatatlan aljasság.

Ígéret-özön 98-ban, ígéret-özön a köbön ma, a választások előtt

Megszokta a világ, mi is, hogy választások előtt, különösen, ha van esély a hatalom elvesztésére, a pártok és kormányok vad, sokszor teljesen elképesztő ígéret-özönnel próbálják elkábítani a választókat.

A ma hatalmon lévők Guinness-rekordokat döngetnek ezen a téren is. A nevetségességig menő 98-as ígéreteik közül szinte semmi se teljesült. Különösen felháborító volt az egészségügyiek jövedelmének megnégyszerezésére és a 600 km sztráda építésére vonatkozó ígéretük. Az első ígéretről soha többet nem hallottunk, az utóbbiból látunk talán vagy 35 km-t. Normális világban ilyet nem élhet túl egy kormány. Garasországban nemhogy túlélte, megdöbbentő módon az egészségügyi értelmiségben komoly támaszra talált. Ki érti ezt? Most újabb maszlagot találtak ki, az egészségügy privatizációját. Talán ezt eszik meg sokan? Egy ilyen alultáplált, alig működő állami gépezet privatizációja ebben a szuper-korrupt országban mit eredményezhet? Semmi esetre se jobbat, mint akármelyik másik terület privatizációja: a jól működő, modern technikát és komoly agyvelőket hordozó egységeket meg fogják kaparintani külföldiek, garasi újgazdagok, a többi pedig végleg mocsárba süllyed, vagy nem fog kelleni a kutyának se vagy harmadrangú kezekbe kerülve csődbe fog jutni. A legintenzívebb területeken jól, de iszonyatosan drágán fognak gyógyítani, azok csak a gazdag rétegek számára lesznek elérhetők, míg a köz továbbra is silány minőséget fog "élvezni", a köz alatti nyomorgány pedig végleg ki fog esni a gyógyellátásból. De ez a maszlag most működik, mert hiú reményeket kelt. Hihetetlen!

Még elképesztőbb a sztráda-sztori. Megígérek 600 km szuper-sztrádát, három évig nem mozgatom a kisujjamat se, majd a választás-szagra felkapom a fejem, megcsináltatom az ígéret töredékét és üvöltöm szerte a világba, hogy amit négy éve ígértem, az túró, majd most, ha hisztek nekem és újraválasztotok, most, most elindítok 1500 km-t. Hókusz-pókusz, abraka-babraka, majd láttok varázslatot! Mindenkit hülyének néznek! És az emberek bedőlnek nekik!

Egészségügy és oktatásügy

Két oszlop, amelyek ha meginognak, összedől az egész építmény. Nem kell ezt magyarázni, a világ sikeres országaiban kivétel nélkül különleges figyelmet szentelnek e két területnek, de az ország számos (tényleg) tekintélyes alakja próbálta felhívni erre a figyelmet: "kiművelt emberfő..."

Az egészségügyet fentebb már érintettem, a kórház-privatizációra vonatkozó törvény átpasszírozása a főcirkuszon azonban megismételteti velem: ha ez a törvény a jó részlegek kimazsolázásához, a különleges, korszerű, drága ellátások hozzáférhetetlen árához, az alapellátás megroggyanásához, abból a tömegek kiszorulásához fog vezetni, ennek a kormánynak nem szabad megbocsátani! Évek óta folyik a - tőlük abszolúte nem függő - jó gazdasági teljesítmények termelte vártnál több eszköz elherdálása propaganda-, illetve propagandisztikus célokra, fegyverekre, gazdagok (polgárok!) támogatására, ahelyett, hogy az egészségügy alapproblémáira fordítódott volna legalább az ígéretek töredéke. Jobbnál jobb miniszterek váltják egymást: a csendes-sunyi-senkit felváltotta a nagyősökfia Napóleon, az egyik nem csinált semmit és azt fennkölt magasztalta, a másik teljes fronton vezet támadást a panaszkodó-nemdolgozó-mindentelherdáló egészségügyiek és a jobb finanszírozás ellen és arat, többnyire gyűlöletet, de - csodák csodája - parlamenti támogatást is az orvos-társadalom által kudarcosnak ítélt reformhoz.

Az oktatásügy kezelése három mondatnál nem ér többet. Minden lehetséges eszközzel és módszerrel leépítés, leépítés, leépítés. Az eredmény? A pár éve még világelsők között emlegetett magyar oktatásügy a közelmúlt egyik leghitelesebb felmérése szerint világátlag alatt szereplő nebulókat termel. Határtalan szégyen.

Egyetlen kiemelés: a világ oktatásügyét, de egyáltalán mindent átfon, átsző az Internet. S hol vagyunk mi? Míg nyugaton három perc alatt és max. 10000,- Ft-ért lehet domain-nevet regisztrálni, nálunk hetekig tart, nemzetközi országjelölés-listán szerepel a dot.ro, meg a dot.lv, de a dot.hu-t nem találni, nincs értelmes, átfogó koncepció a fejlesztésre, a világ legnagyobb e-commerce cégének ország-listáján Magyarország nem szerepel, nem fogad el Magyarországon kibocsátott bankkártyát. Garasországi oktatásügy = ostobaságügy.

Maffia-paradicsom, kiszolgáló háló

Alapművemben, az 1996 januárjában megjelent 'A Garasországi neokapitalizmus természetrajzá'-ban (Kapu folyóirat) - kizárólag a megjelent hírekre és elméleti okoskodásra alapozva - arra a következtetésre jutottam, hogy a fekete erők vagy maffiák nem úszhatják meg az esetek 100%-ában a büntetést másként, mint a rendőrség, az igazságszolgáltatás minden egyes láncszeme, ügyvédek és a politikai elit hathatós támogatásával. Nevet is adtam ennek az embertelen szövetségnek, amely az emberiség alja és azok között köttetett, akiknek a társadalmat ezekkel szemben lenne kötelessége megvédeni: kiszolgáló háló.

Az ország a bűnözők paradicsoma - állapítottam meg.

Éleslátásommal nem volt baj, jól megalapozott véleményem most bizonyítást nyert: 11 gyanúsítottat, a megyei rendőrség főtisztjeit, ügyészeket és egy ügyvédet tartóztattak le az egyik megyei központban.

További öt megyében folytatnak vizsgálatokat. A politikusokat - akik minden bizonnyal közreműködtek - még nem nevezték meg. A kormány nem nyilatkozik az ügyben. Hogyan is tehetné? A 98-as választások előtt egyik fő-fő ígérete volt, hogy tiszta közéletet, korrupciómentes közállapotokat, sikeres rendőrséget teremt.

A siker világraszóló: egy friss könyv szerint a maffiózók rendőrségi rangot adnak egymásnak, ezredes uramozzák, tábornok uramozzák egymást. A teljes beépülést fejezik ki ílymódon, nyilván.

Szegénység

A három és fél év legnagyobb eredménye szociális téren (kérdezhetnénk: hol a lék?):

Osztrák kutatóintézet elemzései szerint hét gengszterváltó állam között Garasország 1993-ban még Szlovénia mögött a második helyet foglalta el átlagkeresetek tekintetében, mára viszont az előkelő hátulról harmadik helyre csúszott. Garasi, akinek naponta papolják, mekkora sikerekre viszik az országot, légy büszke: két szomszédunk még mögöttünk van!

Többet nem is volna szükséges mondani, nem lehet azonban nem felsorolni néhány alapvető disznóságot:

- szinte minden támogatás, ami az adó-kasszából visszaáramlik a lakossághoz, a tehetősebbeket támogatja: családi pótlék adóból leírás formájában, lakáskölcsön támogatott kamatai stb,

- a választási maszlagként megígért jövedelem-emelés gyakorlatilag teljesen elmaradt az egészségügyben,

- a választási előkészületek megindulásáig a lassan milliós cigányságot finoman kifejezve figyelemre se méltatták, az őket érő attrocitásokat beleértve,

- a menhelyekre szorulók körülményeit nem javították, sőt a közelmúltban hozott rendelettel az utcára szorulhat számottevő hányaduk; hihetetlen, de Európa közepén éh- és fagyhalálok fordulnak elő,

- szakértők szerint a szegénység mélyül, mind nagyobb a lakosság azon hányada, amelynek a leghaloványabb reménye se marad arra, hogy valaha is kikászálódjék a nyomorból.

A hatalom birtokosai nem emberek!

Most olvasom: az országban naponta tíz "befejezett" öngyilkosság történik. A fagy- és éhhalál mellett. Mikor volt utoljára ilyen helyzet az országban? A Fehér Lovas rendszerének tündöklése idején!

A karácsonyi éhség-konyhák egyik önkéntese, aki a gengszterváltás óta osztja a szégyenteljes falatokat a nyomor mélyén élőknek, 20-25-szörösére teszi a ma könyör-kosztért folyamodók számát a neokapitalizmus kezdeteihez képest. Dicsőség istennek és a hatalmon lévők polgári eszméinek!

Önpropaganda

Nem részletezem, annyira gusztustalan. Országimázs, teljesen "átitatott" TV-csatornák, rádió-állomások a hatalom kezében, szélsőjobboldali műsor, ahol a Vezér sűrű vendég, tűzijáték, korona-sétáltatás, grandiózus garasországi propaganda-filmekre milliárdok, külföldi Napoleon-filmre (nem érdekes?) százmilliók, zászlóavatások, csinnadratta, csinnadratta. Mindez közpénzeken, ellenőrizhetetlen alvállalkozásokkal (visszaforgatás?). És ez a nép nem csupán eltűri, de bizonyos mértékig élvezi, pártolja is. Csecsemők vagy ostobák?

Katonapolitika

Nem volt ritka az ország történelme során, hogy nagyjaink minden elképzelhető határt túllépjenek nacionalista gőgjüktől, más népek lebecsülésétől, a ló másik oldalára zuhanási hajlamtól, a pápánál is pápábbnak lenni ostoba génektől és az örökös seggnyalási viszketegségtől vezérelve. A Vezér abszurd bravúrja azonban valószínűleg országos csúcs: felajánlotta országát - amely alig szabadult meg egy világhatalom béklyóitól és annak atomfegyvereitől - a NATO-nak, atomfegyverek telepítése céljából. Hibbant, minden bizonnyal!

A többi szinte mellékes. Állandóan bizonygatni akarják ezek a csirkét se fogó suhancok, hogy nélkülük nem lehet rendet teremteni ott, ahol egyébként se tisztességes módszerekkel folyik a rendteremtés. Csupa lihegés, magamutogatás, önalázás a politika nyugat felé. "Majd én letöröm az F-16-osok árát"- mondta a Nagy Vezér, az új világcsendőrhöz indulva. "Csodatévő leszel, ha 10 perc alatt, amit kapsz, egyáltalán szóba tudod hozni." - írtam én. A jóslatom percre igazolódott és alku nem volt sehol. Csak egy csendes bosszú pár hónap múlva, a Monarchiát a csészéire pingáló Nagy Vezér áthúzta az F-16-os előterjesztést és utasította (nagyon buta) miniszterét, hogy - ugyanolyan felesleges - svéd gépeket 'béreljen'. A határozottság és az egyszemélyi döntés hasonlított a Cár-Atyuska határozott lépéséhez, akinek nem tetszett a Szent-Pétervár - Moszkva vasútvonal tervének girbe-gurba vonalvezetése, fogott egy vonalzót és meghúzta a két város közötti egyenest. Senki se mert szólni , hogy a hüvelykujja megdobta a ceruzát. A világ valószínűleg legegyenesebb vasútvonalán középtájt van egy félkörív. Ja, az atyuskák már csak ilyenek, nem lehet nekik szólni. A végtelenül buta miniszter regékbe illő marhaságait nincs időm és erőm ecsetelni.

Külpolitika

Ez a téma sem érdemel pár szónál többet.

Vadul burjánzó ágait átszövi a szenvedélyes, Horthy-zamatú sovinizmus, a mások, különösen a szomszédnépek iránt megnyilvánuló lekezelés, leköpdösés.

A környező országok és különösen azok vezetőit a magasból... Mert ez az ősi kultusz: a Kárpát-medencében pofa be, mi vagyunk itt az urak 1100 éve. Minden mozdulatukból, törvényükből, mondatukból süt a lenézés. Mostanság még azzal is elkezdtek büszkélkedni, hogy a 12 vagy 13 magyar Nobel-díjassal szemben a szomszédnépeknél nem nagyon akad (egy echte magyar, a többi itt született zsidó; egy kapta itthoni munkájáért, a többi külföldre menekült a fajgyűlölet-vakság-ostobaság országából, illetve hát ez az egyetlen is elmenekült innen, igaz, a kommunizmus üldözte el). Nehéz lesz békét, együttműködést teremteni ezekkel a leköpött szomszédokkal.

És megszületett a külpolitikai ostobaság - Guinness-rekord: a Nagy Vezér aláírt valami megállapodást keleti szomszédunkbéli partnerével, ami a ott élő garasiakkal azonos jogokat biztosít minden ottani állampolgárnak a garasországi munkavállalás tekintetében. Megindulhat a népvándorlás: garasi ész és szakértelem, és alacsony képzettségű munkaerő vándorolj nyugatra (az ész, mert nem fizetik meg, a segéderő, mert kiszorítják a keletebbről érkezők), keleti garasiak és helyiek, gyertek Garasországba, többet kaptok valamivel, mint otthon. Nincs eszénél, ha egyáltalán van neki!

V. Vészhelyzet

Nehéz a hatalmon lévők által képviselt veszélyt jobban jellemezni, mint két jogász nyilatkozatával:

"Ég az arcom" címmel jelent meg interjú az egyik legnevesebb jogászunkkal a 168 órában, amelyben egyértelműen állítja, hogy az igazságszolgáltatás politikai nyomás alatt áll. Óriási veszély, egy formálódó diktatúra szele.

Erre az interjúra reagál egy magát meg nem nevező jogász. Már az is döbbenetes, hogy fél, fél a demokratikus(nak mondott) államrend első embereitől. Idézek a leveléből:

"Észre kellene venniük a jelenlegi hatalomgyakorlóknak, hogy saját szakmai hitelüket elvesztették. A politikai élvonalban maradásuk érdekében a jogászi szakmát, a jogállamiság, a jogbiztonság, a demokrácia intézményeit teszik tönkre, demoralizálnak, egyre tovább sodorják az országot Európától."

Világos beszéd, nagyszerű figyelmeztetés. Egy félelmekkel teli ember szava. Hányan vagyunk?

- Egy ország (nemzet, nép?) választások előtt áll. Választhat, halad-e tovább a nemzetközi közösségek által mind határozottabban elítélt fajgyűlölet, nacionalizmus, antiszociális, antidemokratikus kormányzás felé vagy megálljt parancsol ennek az eszement társaságnak.

Hogy nem nagyon van fényes alternatíva? A két, modern országban anakronizmust jelentő szélsőjobb és szélsőbal párt, valamint a viccbement független kisgazdákon kívül nem maradt más, mint a szoc-liberális vonal. Szavazzon minden józan ember rájuk.

Ha nem, ha az ostoba vakság hatalmon tartja ezt a bandát, megérdemli az ország.

- Ez az új politikai elit (banda) a gazdagok gazdagításán fáradozik évek óta, míg a pápa kommunista-ízű teendőket vázol fel karácsonyi szózatában: a javak jobb elosztására szólítja fel a világot!

VI. Végszó

Eredetileg itt lezártam ezt a füzetkét és csupán nehezen követhető jegyzetekkel folytattam a választásokig. Most, hogy a Magyar Elektronikus Könyvtárban is megjelenik, a 'jegyzetek' lényegesebb gondolatait érthetőbb formába öntöm.

Mi zajlott a választások előtti pár héten?

- Az egyházak ismét, modern kultúrállamban megengedhetetlen módon beavatkoztak a választási küzdelembe, a hatalmon lévőket támogatva. Volt pap, aki a szocialisták ezzel szembeni tiltakozását a hitlerizmushoz és a Hitlerjugend-hez hasonlította és senki se tette őt helyre!

- Az ország szocialista (a jobboldal szerint kommunista, mintha nem tudnák, mi az?) múltjával riogatás elképesztő méreteket öltött, megkezdődött a vaskos hazaárulózás.

- A hatalmon lévő jobboldal populista és nyilvánvalóan hazug módon rálicitált minden szoclib ígéretre.

- Az USA nagykövete hallatlan módon, a jobboldal mellett kiálló nyilatkozattal avatkozott bele a választási küzdelembe. A nagykövet ostobaságára jellemző, hogy pár héttel a példa nélküli nyilatkozat után a Fehér Ház nem fogadta a miniszterelnököt, kiszivárogtatva, hogy annak teljesen szélsőjobbra csúszása miatt tartja 'persona non grata'-nak. A Washington Post híre szerint, ha hét évvel ezelőtt Garasország miniszterelnöke olyan frazeológiát használt volna, mint teszi, nem vették volna fel az országot a NATO-ba. Egyértelművé tették, hogy a Fehér Ház a 'baloldalnak' drukkol.

- A 'királyi' TV viselkedése vérlázítóan jobboldali volt, számtalanszor leadták például, hogy a szoclibek egyház- és vallásellenesek, ugyanakkor 8,5 millió hívőről hazudoztak, ami köztudott képtelenség.

- Megnyitották a 'Terror Háza' politikai intézményt, amelyik teljesen egyoldalúan az Átkos idők alatt elkövetett bűnöket hangsúlyozza, majdnem teljesen negligálva a fasiszta terrort.

- A külpolitika tovább erősítette a nemzetieskedést, teljesen elmérgesítve a hangulatot a szomszédországokkal.

- A jobboldal frazeológiájának csúcs-hibáját valószínűleg a Nagy Vezér követte el, amikor elvakultan 'élettérről' beszélt: egyszer már használatban volt ez a jelszó Európában, Garasországban is! Lehet, hogy csak 60 millió áldozat volt az eredménye, de az is lehet, hogy jóval több!

Még két hír, amelyek kiemelése a szenny-tengerből elkerülhetetlen:

A római katolikus egyház püspöki kara - rátéve a rég folyó prédikáció-kampányra - igen ünnepélyes keretek között választási nyilatkozatot olvastatott fel híveinek. Már itt meg lehetne állni, mert ez a tény önmagában képtelenség modern államokban. A felhívás azonban arcátlanul több mint sugallja, hogy a hívők a jobboldali szövetségre szavazzanak. Durva szerepvállalás, a politikai hatalomért vívott harcba való aktív beavatkozás. Megengedhetetlen, elképesztő!!!

Államfőnk a világcsendőr állam elnökét alulról közelítő IQ-ról tanúbizonyságot téve - választási kampányt indító nyilatkozatot tett. Félelmetesen zagyva, következetlen, érthetetlen és ostoba nyilatkozata több szempontból is egyszerűen hátborzongató: (1) micsoda tükröt állít egy ilyen primitív államfő az országról a külföld elé és (2) ez az elveit megfogalmazni is képtelen jobboldali alak, aki köztudottan a keresztény-polgári-nemzeti zagyvaság elkötelezettje, mindent el fog követni annak érdekében, hogy az esetleg más győztes előtt bezárja a hatalom kapuját. Ebben az országban minden lehetséges!

VII. Záróra után

Végül egy külpolitikai hír, ami mellett nem lehet elmenni:

Őrület! A döbbenettől nem jutnék szóhoz, ha számomra nem lett volna eddig is világos: szörnyhatalom uralja, egyeduralja ezt a szerencsétlen világot.

Az USA kormányzata által készített terv került napvilágra arról, hogy taktikai atomfegyverek bevetésére készülnek abban az esetben, ha atomtámadás éri az országot (nem világos a hírekből, hogy csak és kizárólag abban az esetben-e?).

Az természetes és érthető, hogy ha világosan, egyértelműen meghatározható ellenségtől eredő támadás éri őket, azt viszonozzák. Ez a külső támadások esetén a közelgő rakéta paraméteriből pillanatok alatt megállapítható.

Itt azonban nyilvánvalóan terror-támadásra adandó válaszcsapásról van szó, amikor nagy valószínűséggel az országba csempészett atomfegyver működésbe lépéséről van szó. Egy ilyen - nehezen elképzelhető - esetben bármilyen ellencsapás a tervben előre megnevezett országok ellen elképesztő, világkatasztrófához vezető lépés lenne. Legalább két olyan ország van a megnevezettek között, amelyek automatikusan kilőnék atom-rakétáikat (Oroszország és Kína).

Kennedy óta tudjuk, hogy az USA katonai vezetése mindig is tele volt őrült tábornokokkal. Ma ez az őrült gárda egy primitív istenküldötte vezetése alá került, akinek az IQ-ja elemzőktől származó hírek szerint 82 körül van (túlságosan magasra értékelik!).

Az így összeforrt vezérkar aztán minden őrültségre képes, atomháború kirobbantására is.

Kétszer írtam le: vigyázzunk, mert életveszélyes a politikai-katonai főpartnerünk.

Ez a terv azonban a legsötétebb félelmeimen is túltesz!

És a világ primitív voltára jellemző, hogy szinte nyikkanás nélkül nyelte le a hírt! No further comment!

VIII. Egy jó hír

A választások első fordulója a baloldal győzelmével végződött.

Orbán Viktor és csapata eszét vesztette a hírtől. Hazugságok és csúsztatások özönét zúdították a szegény választópolgárok fejére és mozgósítottak mindenkit, aki vagy ami egyetlen új szavazathoz is segítheti őket.

Újra és véglegesen lezárva: 2006 november 27.-én