Zalán Tibor

Franciska a Kék hold völgyében

- báb-mese-játék -

Szereplők: 
Franciska
Macska
Kutya
Oroszlán
Farkas
Ebiborz
Kismadár
Sötétkék állatok
Világoskék állatok
Holdherceg
Habakuk

Vigasság, muzsika, mulatozás hangjai. Az eget hirtelen fekete felhő takarja el, hatalmas szél kerekedik, villámok cikáznak, a festett kortina előtt alvó Franciskát a sötétből kiváló forgószél emeli a magasba. Távolról a macska hangja hallatszik...
MACSKA	Feneketlen álom, érd el,
Sötét szellem, hozzám hozd el,
nyomát innen úgy tüntesd el,
ne akadjon állat, ember
aki útját követheti,
rejtekhelyünk föllelheti.
Nem lesz enyém, mondja, soha?
Szenvedés legyen a sorsa,
szükség, munka testét törje,
magányosság lelkét rontsa.
Fog ő nekem könyörögni,
Kezem után kaparászni,
Sötét váramba vágyódni,
Trónom mellé kuporodni.
Jelmezes színészek lepik el a nézőteret, élükön Habakuk királlyal, a székek között rohangálnak, keresik Franciskát. A kismadár fel-felröppen, és azt csicsergi, hogy ő tud róla, de senki sem veszi komolyan. Egy kisfiú csúzlival rálő, mire a kismadár sértődötten elrepül. Legközelebb a macskánál látjuk viszont. A szereplők elvonulásával (az utolsó jelenetben az ő bábmegfelelőikkel találkozunk Habakuk felbukkanásakor) elcsendesedik a nézőtér, a figyelem a színpadra irányul.
A szétszaladt kortina mögül fészerszerű építmény bukkan elő, három oldalon rácsként funkcionáló, magas kerítéssel. A közepén furcsa masina áll - egy malom, mindenféle furcsa fényességgel fölszerelve. Franciska a földön fekszik a masina mellett, alszik. Fölülről, mintha az égből érkezne, leereszkedik hozzá a kutya.
KUTYA	Világ hétalvója, te még mindig alszol? Azonnal kelj föl, takarítsd ki a fészert, söpörj ki, mosd fel a kövezetet, kezdj hozzá a hajdinakása főzéséhez, forrald a bort, égjen a kezedben a munka, mert ellátom a bajodat!
FRANCISKA	Miféle zaj ez? Ki ordibál itt, mint aki megveszett, és miért? Itt? De hol ez az itt? Egyáltalán, hol vagyok? Nem értem? És miért kell felkelnem, amikor még sötét van odakint?
KUTYA	Itt mindig sötét van... És az is marad. Ez a sötétség erdeje.
FRANCISKA	S te ki vagy? Nyilván akarsz valamit tőlem, ha ennyire ordítozol.
KUTYA	Hogy én ki vagyok? Hogy mit akarok? Megtudod mindjárt, ha megtáncoltatom a botomat a hátadon. De az még mind semmi. Meg is haraplak. Nem nagyon, csak hogy tudd, nem szoktam gatyázni. De ez még mind semmi. Ha megjön az én gazdám, a világ leges-leges-legnagyobb macskája, akkor lesz kapsz, reszkess, kapsz, ha nem lesz kitakarítva, kisöpörve, felmosva, nem lesz készen a hajdinakása, nem forr fel időben a borocska... de ez még mind semmi...
FRANCISKA	Hiszen ez nem apám, Habakuk király palotája, a hattyús kastély...
KUTYA	Hát, attól tartok, nem egészen az. Mondhatom, teljesen más. Remek megfigyelő vagy. Se hattyú, sem palota, se haba..., se hukk, se kukk. Hukk. Bocs. Hukk van. (Csuklik. Azután egy még nagyobbat.) Nem is egy, kettő. Amúgy pedig, eszedbe ne jusson megdézsmálni a macska borát.
FRANCISKA	Hogy kerültem ide? Megmondanád, hogyan kerültem ide? Tegnap este még a nővérem lakodalmán roptam a táncot nyalka királyfiakkal, szólt a zene, fényárban úsztak a tánctermek...
KUTYA	Tánctermek? Nyalka királyfiak? Most nyalhatod a macska talpát...
FRANCISKA	Mit nem beszélsz? Még hogy én? Miféle macska talpát?
KUTYA	Nyugtával dicsérd a macskát! Főleg a talpát. Nem tudod, kivel állsz szemben. Legjobb, ha elkezded a takarítást, a főzést, a forralást!
FRANCISKA	Én? Miért? Miért én? Nincsen itt szobalány, komornyik, szakács, aki elvégezze ezeket?
KUTYA	De van.
FRANCISKA 	Hol van?
KUTYA	Itt.
FRANCISKA	Nem látom.
KUTYA	Nézz a tükörbe, ha az agyad görbe. (Franciska belenéz.)
FRANCISKA	Én...
KUTYA	Te.
FRANCISKA	Én királylány vagyok.
KUTYA	Megszakadok. Voltál. Én meg a világ leghíresebb kötéltáncosa vagyok. 
FRANCISKA	Az vagy?
KUTYA	Voltam. Ez a szégyenfoltam. De nem tartozik a tárgyhoz. Láss már munkához!
FRANCISKA	Miért kéne munkához látnom?
KUTYA	Mert az a dolgok rendje, hogy a lánynak dolgoznia kell, meg kell tanulnia mindent, mielőtt férjhez megy. Mos, főz, vasal, takarít, befogja a száját.
FRANCISKA	Férjhez akartok adni?
KUTYA	Nem. Feleségül fogsz menni.
FRANCISKA	Kicsoda? Én? Kicsoda? Kihez?
KUTYA	Hát... Na, nana, nem is sejted? 
FRANCISKA	El nem tudom képzelni.
KUTYA	Na jó, súgok. M-mel kezdődik a neve, és acskával végződik.
FRANCISKA	Ez csak egy rossz álom lehet. Csípj belém. (A kutya rettenetesen belecsíp a lány karjába, aki felkiált.) Nem álmodom. Itt vagyok egy rettenetes tákolmányban, rácsok között. Egy kutyával beszélgetek, aki azt állítja, hogy egy macska fog feleségül venni. Hát nincs senki, aki megmentene? 
KUTYA	Nincs.
FRANCISKA	Nekem vőlegényem van.
KUTYA	Tudjuk. A holdherceg.
FRANCISKA	Eljön értem.
KUTYA	No, azt várhatod. Van eszébe. Mindenki tudja, hogy beteg. Egyre fogyatkozik a fénye. Egyenesen elfogy.
FRANCISKA	Meg fog gyógyulni.
KUTYA	Nem lesz ideje. Kezdj már el dolgozni!
FRANCISKA	És ha nem kezdek el már dolgozni?
KUTYA	Én megharaplak, a macska megkarmol.
FRANCISKA	Akkor inkább dolgozom. Hogyan kell dolgozni?
KUTYA	Folyamatosan. Tempósan. 
FRANCISKA	De mégis... Hogy kell? 
KUTYA 	Hogy kell? Ne mondd... Te még soha nem dolgoztál?
FRANCISKA	Soha.
KUTYA	Kezdj el söpörni.
FRANCISKA	Melyik a söprű?
KUTYA	Ez.
FRANCISKA	Melyik a vége?
KUTYA	Ez. 
FRANCISKA	És hogy kell söpörni?
KUTYA	Folyamatosan. Előre, hátra...
FRANCISKA	De itt rettentő kosz van... és bűz... 
KUTYA	Ha nem lenne kosz és bűz, akkor takarítanod sem kellene.
FRANCISKA	Te hoztál ide?
KUTYA	Nem.
FRANCISKA	A macska?
KUTYA	Nem.
FRANCISKA	Magamtól jöttem?
KUTYA	Nem.
FRANCISKA	Akkor ki hozott ide?
KUTYA	Mi hozott ide.
FRANCISKA	Mi? Mi hozott ide?
KUTYA	Forgószél.
FRANCISKA	Forgószél? Forgószél. Magától?
KUTYA	Nem. Errefelé a forgószelek csak megrendelésre dolgoznak.
FRANCISKA	Értem. Tudható, ki rendelt meg?
KUTYA	Na ki? Hármat találhatsz. 
FRANCISKA	A macska.
KUTYA	Talált, süllyedt. A macska. 
FRANCISKA	Kitől rendelt meg?
KUTYA	Az anyjától.
FRANCISKA	És ki az anyja? Ő a forgószél?
KUTYA	Nem egészen. Inkább valami boszorkány a mama. Szörnyen ronda. És gonosz. És vasból van a foga. És rézből a micsodája.
FRANCISKA	Micsodája?
KUTYA	Hát a micsodája, na. A füle. A haja. Mit tudom én. Dolgozz, mert megharaplak.
FRANCISKA	Te itt ki vagy?
KUTYA	Ez itt a vödör a víznek. Ez itt a felmosórongy. Ez itt te vagy a felmosáshoz. Ismerkedjetek össze!
FRANCISKA	Te itt ki vagy?
KUTYA	Ez pedig a kövezet.
FRANCISKA	Kérdeztem valamit: te itt ki vagy?
KUTYA	Teljesen kivagyok. Én itt én vagyok. Én itt vagyok ki. És éppen tőled. Elég belőled! Dolgozz, mert... komolyan mondom, megharaplak.
FRANCISKA	Mosom, mosom, de nagyon ragad a kosz.
KUTYA	A kosz ilyen, nagyokos. Küzdj meg vele! Ha harc, legyen harc.
FRANCISKA	Megfájdult a hátam a hajladozástól.
KUTYA	(nagyot csap a hátára) Így ni! Ettől majd kiegyenesedik.
FRANCISKA	Jaj, ez fájt.
KUTYA	Ez mind semmi ahhoz képest, amit a macskától fogsz kapni, ha nem lesz kész a hajdinakása, nem lesz forralva a bor.
FRANCISKA	Ja, ha itt ez a szokás, akkor inkább készítem.
KUTYA	De oda ne égesd a kását, el ne fusson a bornak akár cseppje is, mert futhatsz utána te is.
FRANCISKA	Még soha nem főztem. Hogy kezdjek hozzá?
KUTYA	Gyújtsd meg a tüzet!
FRANCISKA	Mivel?
KUTYA	Gyufával.
FRANCISKA	Mi az a gyufa? Mi, királylányok, a kastélyban, soha, de soha...
KUTYA	Ha még egy szót meghallok a kastélyról, véged. Megértetted? Volt kastély, nincs kastély. Elvitte a kiscica! Haha, ez jó volt. Új élet kezdődött. Új életedben szobalány vagy, szakácsnő vagy, takarítószemélyzet vagy, rabszolga vagy, felmosórongy vagy, elhallgass vagy, neszóljszámnemfájfejem vagy... és ha rám hallgatsz, lehetőleg nem is vagy.
FRANCISKA	Segítenél? 
KUTYA	Még mit nem! Én nem vagyok egy... nő! Én egy becsületben megőszült... cirkuszi kutya vagyok. Na, rendben, a tüzet meggyújtom. Hozd a hajdinát a kásának.
FRANCISKA	Melyik a kása?
KUTYA	Hajdina, ha mondom. Ott van a felső polcon. (Franciska leveri a polcról a kását, szétgurulnak a hajdinaszemek. A kutya éktelen dühbe gurul, nyakon csapja a lányt, aki szörnyen megsértődik.) Nem megmondtam, te ügyetlen, hogy vigyázz a hajdinára! Most hogy szedjük össze? Ki fogja összeszedni? Talán én? 
FRANCISKA	Megütöttél egy királylányt! Ezért meglakolsz!
KUTYA	A te érdekedben tettem. Még mindig jobb, ha én ütlek, meg, mint ha a macska szaggat darabokra. Na, szaggasd össze... ej, mit is beszélek, szedd össze a hajdinát.
KISMADÁR	(leszáll a lányhoz) Majd én segítek neked összeszedni a hajdinát - Hamupipőke.
KUTYA	Eltakarodj! Ez nem az a mese. Segítesz, mi? Közben az összeset fölzabálod azzal az éhes csőröddel!
FRANCISKA	Hadd segítsen, különben soha nem leszek készen. 
KUTYA	Segítsen. De ha egy szemet is meglátok a begyedbe vándorolni, véged van. Neked is, meg annak a feneketlen bögyödnek is.
KISMADÁR	Csak nézz bele a bögyömbe, ostoba macskaszolga. Pfuj, de utállak!
FRANCISKA	Kedves vagy, hogy segítesz.
KISMADÁR	Nem csak segítek. Üzenetet is hoztam.
FRANCISKA	Kitől? Tőle?
KISMADÁR	Tőle. A holdhercegtől.
FRANCISKA	És mit üzent?
KISMADÁR	Hogy el fog jönni érted...
KUTYA	Ne pusmogjál már ott, nem érted?
KISMADÁR	Hogy utálom ezt a szolgát... Jönne, de még beteg... És, hogy...
FRANCISKA	És hogy?
KISMADÁR	És hogy... ne félj a vadállatoktól.
FRANCISKA	Ezt nem értem.
KISMADÁR	Ezt én sem értem. 
KUTYA	Mi több, ezt még én sem értem. Pedig én vagyok a hallgatózás világbajnoka.
KISMADÁR	Menj már arrébb innen, bitang! Értjük, nem értjük, ezt üzente. 
FRANCISKA	Mást nem?
KUTYA	Mást nem?
KISMADÁR	Mást nem. Na, készen is vagyunk. Még látsz.
KUTYA	Vigyen el a fene! És lám, el is vitte!
FRANCISKA	Elrepült. Pedig milyen kedves volt... Te, kutya, te vadállat vagy?
KUTYA	Nem, de ahogy elnézem, mit ügyetlenkedsz itt össze, hamarosan azzá leszek.
FRANCISKA	Föltettem a hajdinakását. Hol van a bor?
KUTYA	A malom alsó polcán.
FRANCISKA	Mi az a malom?
KUTYA	A malom az malom. Arra szolgál, hogy malom legyen.
FRANCISKA	De mit csinál a malom?
KUTYA	Dolgozik.
FRANCISKA	Ha a malom dolgozik, akkor nekem már nem is kell...
KUTYA	De kell. A malom mást dolgozik, mint te. Nem takarít, hanem őröl. 
FRANCISKA	Őröl? Mit őröl ez a bizonyos malom?
KUTYA	Követ őröl. 
FRANCISKA	Ez butaság. Követ őrölni butaság.
KUTYA	Te csak forrald a bort, és vigyázz, ki ne fusson egy csöppje sem! Én ledőlök egy csöppet... előtte még kortyolok egy csöppet... (Laposüveget húz elő a zsebéből, belekortyint. Hortyogva alszik. Franciska fölnéz az égre. Fönt fényesség támad, megjelenik a Holdherceg az égen.)
HOLDHERCEG	Eljöttem, de még nem érted,
remélem, ezt megérted.
Fényem beteg, erőm nincsen,
emelnélek drága kincsem,
szívem szakad meg, nem tudlak,
indulnom kell égi útnak.
felhők közé elrepítlek.
FRANCISKA	Várok rád, hercegem. Apám hallani sem akar arról, hogy hozzád menjek feleségül, s örökre elmenjek veled a hegyeken túlra, ezüstbirodalmadba. A kezemet egy otromba-nagy fekete királyfinak ígérte, akinek az országában minden csúf fekete,
fekete az ég, fekete a föld, 
fekete a tó vize, fekete a hó színe, 
fekete a láng, a kenyér, fekete a fehér egér, 
fekete a házak fala, fekete a lányok dala, 
fekete a vágy a sóhaj, fekete a dél, a hajnal... 
de én hozzá, feketéhez, feketében nem megyek...
Most meg itt vagyok, rabságra fogva...
HOLDHERCEG	Várnod kell, míg visszahozza
erőmet a déli szél...
Egy szolgámat már segítségedre küldtem...
(A holdat nagy árny takarja el. Egy szörnyű gombolyag zuhan a színre, majdnem agyoncsapja Franciskát, aki riadtan menekül a kutyához. A kutya még riadtabban bújik hozzá, amikor felébred. Megjelenik a macska. Egy sebesült oroszlánt lökdös maga előtt.)
MACSKA	Kivel beszélgettél, ebadta lány? Megkarmollak mindjárt!
FRANCISKA	Rémít engem e nagy macska,
nagyobb, mint egy kis váracska,
rondább, mint az ördög anyja,
gonoszságát takargatja
előlem, de hiába.
Legjobb lesz, ha kiabálok,
színlelem, hogy megijedek,
szándékát így kikutatom,
szökésemhez megkeresem 
az utat - nos: segítség!
De szörnyű állat! Félek tőle!
KUTYA	Én is. Hát még, ha tudnád, hogy milyen a természete! Csókolom a talpadat, édes gazdám!
MACSKA	Helyedre, hitvány szolga! Kérdeztem! Kivel beszélgetett a lány?
KUTYA	Velem.
MACSKA	Veled? Csodálkozom. Te hülye vagy ahhoz, hogy veled beszélgessen. Kösd a malom vasához ezt a dögöt! (A macska kötelet köt az oroszlán nyakába, a másik végét a malomhoz erősíti.) Na, dolgozz, barom! Forgasd a malmot! (Az oroszlán fájdalmak közt forgatja a malmot, melyből fekete por száll föl.) Ezt már szeretem. Ha dolgozik a malom. Hol a borom? Hol a kásám? (Franciska riadtan eléje rakja az ételt. Az állat mohón, szürcsölve, csámcsogva eszik. Közben kommentálja az ételt.) Jó, a hajdinakása nincs odaégetve. Nem is hiányzik belőle semmi. De nem elég édes. És nem elég puha. És nem elég hajdina. És nem elég kása. Meg kellene büntesselek érte. A bor... Rendben van, nem futott ki belőle egy csepp sem. De nem elég fűszeres... zamatos... csípős... Bódító! Meg kellene büntetnem téged a hanyagságodért. Vagy, hálátlan, rongy eb, téged!
FRANCISKA	Félek tőled.
MACSKA	Félj csak. Azt szeretem. De ne
nagyon! Míg kedvemre teszel
bántódásod nem esik. 
Én eljárok vadászgatni,
dolgaimat elintézni,
addig te majd idehaza
készíted a fűszeres bort,
főzöl még hajdina kását
mellé, s várod érkezését
e nagy vadásznak.
Fakanalam fogd marokra,
kavargasd a forró üstöt,
kotorjad meg az oldalát,
ne kozmáljon oda kása.
A borgőztől megszédülhetsz,
egy-egy percre le is ülhetsz,
ám utána kétszer annyit
járjon kezed. Hogyha bármit
elmozdítasz a helyéről
én azonnal észreveszem,
megbüntetlek, fehér kezed
fekete lesz a munkától,
fekete a föld porától,
fekete a szén porától,
fekete a fa háncsától,
fekete a dióhéjtól.
Vigyázz, a bort el ne forrald,
a kásámat meg ne kóstold, 
ha egy csöpp kifut a borból,
ha egy kásaszem odaég,
elpüföllek kemény manccsal,
hogy a föld is belérendül.
A te étked gyermekláncfű-
leves lesz, és ha keserű,
keverj hozzá kecsketejet,
italod is csak ez lehet.
FRANCISKA	Mit vétettem neked, hogy elraboltál, idehoztál, szüleimtől elvettél, sötétségbe zártál...
MACSKA	Megtudod azt is hamarosan.
FRANCISKA	Sírnom kell... apám után... a hattyús kastély után... a szerelmem után...
MACSKA	Jajgatásod nem érdekel,
kezed mindig tiszta legyen,
szemed könnyes sose legyen,
mert elsózod borlevesem.
Magad elé kötényt kössél,
hajadat kendő takarja,
friss vizet a kútból húzzál,
minden legyen rendbe rakva.
Kezedben a munka járjon,
söprű, lapát rád találjon.
Közben főzd meg ám az ételt -
nem vagy te más: a cselédem!
Most pedig...
Gyere, üljél az ölembe,
kóstold meg a vacsorámat, 
igyál bele a boromba,
s énekelj nekem vidámat.
FRANCISKA	Öledbe én nem ülhetek,
van én nékem hites mátkám,
vacsorádból sem kell falat,
idd csak meg forró borodat.
Barátok talán lehetünk,
de egy tálból nem ehetünk.
MACSKA	Nem ehetünk? Majd meglátjuk,
ki eszik a másikéból...
FRANCISKA	Ijeszt a tekinteted! Lángok a szemedben, vörös lángolások... Gonosz a tekinteted...
MACSKA	Elhallgass! Gyere ide, te nyomorult féreg! (A kutya odasomfordál hozzá.) Hozd ide a gombolyagomat! (A kutya a ronda gomolyagot hozza elő, a macska játszani kezd vele.) Nyalogasd a talpamat! De lassan és finoman, mert úgy szeretem. És dorombolj hozzá! Csak nem képzeled, hogy én fogok magamnak dorombolni! Látjátok, milyen nagy hős vagyok? Legyőztem ezt a vad oroszlánt. Bepofátlanodott a birodalmamba. Azonnal megéreztem az idegen szagot. Ez én birodalmamba nem léphetnek be idegenek. Nem lélegezhetnek a levegőmből. Nem ihatnak a vizemből, nem ehetnek a kenyeremből. Nem beszélve a boromról és a hajdinakásámról. Nyald erősebben a talpamat, nyomorult! Hol is tartottam? Nincs nálam vitézebb harcos e kerek fekete erdőben. Hé, kutya, ügyelj az oroszlánra! Egy percre meg ne álljon! Nemsokára itt lesznek a denevérek a kőporért, legyen mit fölvinniük...
FRANCISKA	Fölvinni a kőport? Hova viszik föl a denevérek a kőport?
MACSKA	Túl sokat kérdezel. Érzitek ezt a szagot?
KUTYA	Jó illat. A bor illata. Meg a hajdinakásáé.
MACSKA	Ostoba jószág! Idegen szagot érzek. Halljátok a lépteket?
FRANCISKA	Csak a szél jár az ágak közt.
KUTYA	Én sem hallok semmit.
MACSKA	Mert az agyadon kívül elittad már a füledet is. Kár volt idehoznom téged abból a vacak cirkuszból. Hagytam volna, hogy elkergessenek...
KUTYA	Hálás vagyok neked, nyalom a talpadat, dorombolok helyetted, mindjárt indulok egerészni is...
MACSKA	Takarodj a sarokba. Te is, királylány. Csöndet akarok. Senki se mozduljon. (A nézőtér felé.) Azt mondtam, csönd! Teljes csönd! Hallom, ahogy lép... Érzem bundájának az illatát... Indulok. Mire visszajövök, legyen kész az újabb adag hajdinakása, készen az újabb fűszeres bor. Az oroszlán nem ehet, nem ihat, nem állhat meg egyetlen percre sem. Ha kell, ostorral verd, tépd a sörényét, taposs a farkára. Legyen megőrölve az összes kő, különben a te hátadból is szíjat hasítok! Ezek ketten, a lány és az oroszlán, nem beszélhetnek egymással. Megértetted?
KUTYA	Megértettem.
MACSKA	És te, Franciska, te is érted, amit mondtam?
FRANCISKA	Én is értem. 
MACSKA	Ajánlom is. Most megyek. Hamarosan visszatérek. Élve, vagy holtan. Hozom az idegent, élve, vagy holtan. Hol a gombolyagom? Aztán rend legyen! Járok egyet az erdőben, jaj, annak, ki idetévedt! Megeszem, akár az egerem...
(A macska nagy dérrel-dúrral elvonul. Franciska az oroszlánhoz siet, hogy megnézze a sebeit.)
KUTYA	Hagyd békén azt a nyavalyást. Úgyis elpusztul hamarosan. Addig pedig hadd dolgozzon!
FRANCISKA	Nincs neked szíved!
KUTYA	Nincs. Nem is volt soha.
KISMADÁR	Hazudik. Volt neki szíve. De elitta a cirkuszban. 
KUTYA	Elhallgass! Már megint itt vagy? Az oroszlán dolgozzék tovább. A királylány főzze az ételt. Te pedig tűnj el, amíg szépen mondom!
FRANCISKA	És te mit fogsz csinálni?
KUTYA	Én a követ adagolom, mert nemsokára jönnek a kőporért a denevérek. A franc enné meg az egész malmot. (Fölkapja az ostort, ráhúz az oroszlán hátára.) Meg ne állj, mert szíjat hasítok a hátadból.
KISMADÁR	Nyomorult szolga.
FRANCISKA	Lelketlen állat. 
KUTYA	Egyik sem. Csak nem akarok újat húzni a gazdámmal. Vert az már engem eleget.
FRANCISKA	Lázadj fel!
KUTYA	Elhallgass, mert rád húzok az ostorral.
KISMADÁR	Hallgass el, mert megteszi. 
KUTYA	Mindenki azt csinálja, amit mondtam. Megyek követ adagolni a malom tetejére. (Fölmászik.)
KISMADÁR	Üzenetet hoztam a kedvesedtől.
FRANCISKA	Üzenetet? Mondd hamar!
KISMADÁR	Azt üzente, hogy az oroszlán érti az éneket. 
FRANCISKA	Nem értem. Vagy... értem.
KISMADÁR	Most mennem kell.
KUTYA	Mit pusmogtok ott? Azonnal hagyjátok abba, mert megharaplak benneteket! Franciska, irány főzni, forralni!
FRANCISKA	Megyek már, csak előbb segítek az oroszlánnak. Szegény, sebesült állat, már csak hálni jár belé a lélek, és hajtania kell ezt az átkozott kőmalmot.
KUTYA	Azt nem lehet. Segíteni nem szabad a fogolynak.
FRANCISKA	Ki mondta, hogy nem szabad?
KUTYA	A macska.
FRANCISKA	Tévedsz! A macska nem mondta, hogy nem lehet segíteni. Csak azt mondta, hogy beszélni nem szabad a fogollyal.
KUTYA	Igaz. Ha vagy olyan mafla, hogy segítesz neki, akkor segíts! Úgy kell neked! De nehogy beszélgetni merjetek!
(Franciska odamegy a malomhoz, befogja magát a hámba, hajtja a malmot az oroszlán helyett, aki a pihenéstől láthatóan erőre kap. Franciska énekelni kezd.)
FRANCISKA	Azt üzente a szerelmem,
hogy ő küldött hozzám téged...
OROSZLÁN	Ő küldött, de rajtam ütött
ez a gonosz macska, ütött
vágott engem, ahol ért,
nem segített semmi vért,
elfogott és el is pusztít,
szenvedésem meg nem indít-
ja.
FRANCISKA	Jaj, istenem, mi lesz velem,
ki fog engem megmenteni?
OROSZLÁN	Van neki még két vitéze,
őket küldi majd el érted.
KUTYA	Elég volt az énekből! Nem értek belőle semmit. Kezd hozzá a főzéshez. De az oroszlán egy falathoz hozzá nem juthat.
A kimerült állat tovább dolgozik. Franciska forralja a bort, főzi a kását. Közben énekel.
FRANCISKA	Eljön értem majd a párom,
eljön és én alig várom,
kivált engem a rabságból,
szörnyű macska fogságából.
Ezüst égben fogunk élni,
ezüst ágyon fogunk hálni,
ezüstből lesz a koronám,
a Holdherceg vigyáz majd rám...
KUTYA	Ebből sem értek semmit. Én nem értem az éneket. De biztos a hercegéről álmodozik. Álmodik a nyomor. Hanem, korog a gyomor - nálam. Ebédig bolhászkodom egyet. Aztán valamit harapok, de végig figyelek: az oroszlán nem ehet. 
Beszáll az ablakon a madárka. Amikor a kutya nem figyel oda, a szájába kap egy szem hajdinakását, és az oroszlánhoz röppen vele, a szájába rakja.
KUTYA	Mit csinálsz ott bolond madár? Tán csókolgatod az oroszlánt?
KISMADÁR	Ó semmi, csak a bajszát néztem. 
KUTYA	Ne nézd, inkább takarodj!
A madárka most egy csöpp bort vesz a szájába, az oroszlánhoz repül vele, megitatja a kevéske borral. 
KUTYA	Nem megmondtam, hogy takarodj, ronda madár, menj, vagy gyalog folytatod az utadat, kitépem a tolladat.
KISMADÁR	Akkor inkább repülök.
Elrepül. Megérkezik föntről a gombolyag, utána egy sebesült farkas zuhan alá, legvégül a hatalmas macska.
MACSKA	Meghoztam a másik dögöt, birodalmamba behatolt, megéreztem ám a szagát, bundájának farkasbűzét, meghallottam a lépteit, gombolyagom behálózta, úgy üvöltött, mint a féreg, de ez engem meg nem hatott, megkarmoltam, megharaptam, le is győztem kemény harcban, azután most idehoztam, a malomban eldolgozhat, míg a lelkét kileheli.
FRANCISKA	Szegény, ő lenne hát a második.
MACSKA	Mit mondtál? Nem értettem.
FRANCISKA	Azt, hogy a második hőstettedet hajtottad végre.
MACSKA	Az ám, láthatod, hogy nagy hős vagyok. Hamarosan megnősülök. Téged veszlek el páromul, egész világ rajtunk ámul majd.
FRANCISKA	Bizony jó lesz, kedves uram, asztalodon már az étel. (Félre.) Akadna a torkodra.
MACSKA	Előbb megmosakodnék, a nagy harcban megizzadtam. Hol a kutya?
KUTYA	Itt vagyok, hűséges gazdám. 
MACSKA	Mosakodnom kell. Kezdj el mosakodni helyettem. Csak nem magam fogok mosakodni? Egy ekkora vitéz! Na jó, elég, tisztára mosakodtál engem. Most vidd farkast a malomhoz, kezelje a zsákokat. 
KUTYA	(odaviszi a farkast) Ide tartsd a zsákok száját, hadd ömöljön be a kőpor bendőjükbe, azután meg a zsákokat gúlába rakd, jönnek érte denevérek.
FRANCISKA	Édes uram, mire kell a sok kőpor, megmondanád?
MACSKA	Meg, ha most már engem szeretsz, rajtam kívül mindent feledsz, holmi rozzant holdhercegek az agyadat nem zavarják, szívedet már nem ők lakják.
FRANCISKA	Nem bizony. (Félre.) Csak a vágy, hogy elszökhessem.
MACSKA	Elmondom. Ellenségem a holdherceg, kevélyen ragyog az égen minden este, s nekem szégyen. Denevérek befestették a hold arcát, de a festék lepergett. Denevérek, hű szolgáim, a hold arcát bekormozták. Minden kormon átragyogott ezüst arca, ez bosszúság. Denevérek felhőket hordtak arcára kendőnek, minden felhő széjjelszakadt, előbukkant az ezüstarc. Denevérek ködöt vittek föl az égbe, a hold arcát mégse érte semmi baj. Szétfoszlott a köd hamar, s ragyogott az ezüst arc. Ám ha harc, hát legyen harc. Most a kőport hordják fel, arra gyógyírt sosem lel a holdherceg, mind betegebb, ezüst fénye mind kehesebb, ereje is mind kevesebb. Mert a kőpor megragad, ezüst arcán ott marad.
FRANCISKA	Uram irgalmazz! Szegény!
MACSKA	Mit mondtál? 
FRANCISKA	Csak annyit, hogy derék legény az én uram, s jól teszi, ha a holdherceg arcát kőporral bekeni.
MACSKA	Helyes. Enném. (Eszik.) Innám. (Iszik.) Ideülnél, édes mátkám, csak kicsit az ölembe?
FRANCISKA	Ülnék én, de mostan éppen... söpörnöm kell mindenképpen.
MACSKA	Fene eszi meg a söprűd, gyere csak az ölembe.
FRANCISKA	Mennék én, de mostan éppen... padlót mosok mindenképpen.
MACSKA	Eszi fene összes padlót, ülj hamar az ölembe.
FRANCISKA	Ülnék hamar, de most éppen... gondom van a mosógéppel.
MACSKA	Nincs is mosógépem!
FRANCISKA	Hát ez az. Akkor mosok kézzel.
KUTYA	Kedves uram, nem akarod, hogy pihentetésképpen... énekeljek neked?
MACSKA	Elment az eszed? Te nem is tudsz énekelni.
KUTYA	Én-e? De még hogy. (Félre.) Most tanultam ezektől. Hátha a macska bedől hangos s elmés énekemtől!
Csont, zakó és berkenye,
füledbe toll, elmegy-e,
trotli ágon bunkó érik,
meg is esszük év végéig.
MACSKA	Ez neked ének, te elvetemült. Na, gyere csak ide, hadd verjelek agyon.
Ütlegeli a kutyát. Egyszerre megmerevedik.
MACSKA	Ördög és karmolás. Mi ez a csörtetés? Valaki jár a vadonomban. Ellenőrzöm azon nyomban. Gombolyagom majd elfogja, éles körmöm szétszaggatja, akárki is az. Itt a munka folyjon tovább, egyik állat se pihenjen. Oroszlán a malmot hajtsa, farkas a zsákokat kösse, egyikük sem ehet semmit, egyikük sem kaphat inni, szaporodjék csak a kőpor. Te, Franciska, forrald a bort, el ne fusson egy csöppje se, főzz újabb hajdinakását, el ne hulljon egy szeme se. Te kutya, légy résen, különben a fejedet levészem... ez nem volt nyelvtanilag helyes, de így jött ki... majd korrigálok később...
Eliramodik. Az oroszlán húzza a malmot, a farkas meg-megbotolva cipeli a zsákot. A kutya érdeklődve nézi őket. 
KUTYA	Mintha az oroszlán jobban lenne.
FRANCISKA	Dehogy! Csak azt képzeled. 
KUTYA	Mindegy. Dolgozzatok, mert rátok húzok.
FRANCISKA	Neked csak a szád jár. Nem is tudnál megütni az ostoroddal senkit.
KUTYA	Ha ilyeneket mondasz, megharaplak.
FRANCISKA	Nem is tudsz harapni, neked olyan jó a szíved.
KUTYA	Megpróbáljuk?
FRANCISKA	Meg.
KUTYA	Ne próbáljuk meg! Én valóban nem tudok senkit megharapni. Ezért is vagyok itt. Nem vagyok semmire sem jó.
FRANCISKA	Hogy kerültél ide?
KUTYA	Hosszú történet. Egy cirkuszban voltam kötéltáncos. De féltem a kötélen. Inni kezdtem. Kirúgtak. Kéregettem. Arra jött a macska, adott pénzt, fűt-fát ígért, eljöttem hozzá, ide. Akkor jó elvert, és azóta is folyton ver, bánt, megaláz. De legalább nem haltam éhen.
FRANCISKA	Miért nem lázadsz fel?
KUTYA	Elhallgass! Hogyan is lázadnék fel a jótevőim ellen! Megbántam, hogy elmeséltem neked a történetemet. Mars dolgozni, hálátlan pára!
Franciska beáll az állatok közé, segít nekik. Énekelnek.
FRANCISKA	Szegény állat, jól megjártad,
tiszta seb az egész hátad.
FARKAS	Szánom-bánom, nem figyeltem,
mögém került a gombolyag,
gúzsba kötött a nagy macska,
körmeivel szétmarcangolt.
Hogy leszek így segítséged,
hogy menthetünk meg már téged.
OROSZLÁN	Én egész jól vagyok attól,
hogy egy csöpp bort kaptam tőled,
hogy egy szem hajdinakását
ültethettem a gyomromba...
FRANCISKA	A farkasnak is ez kéne,
az ereje visszajönne...
FARKAS	Mentsd Franciskát, jó testvérem,
engem hagyjatok sorsomra!
FRANCISKA	Várj, nem úgy van, főzök mindjárt
hajdinakását, és a bort
megforralom, fűszerezem,
pár cseppet neked juttatok.
Főzni kezdi a kását, forralni a bort. Megjelenik a kismadár, aki most a farkasnak lop el egy szem hajdinakását, egy csőrnyi forralt bort. 
KUTYA	Megint itt vagy, szemtelen madár? Túllépve minden határ, most elkaplak, megkopasztalak, az is lehet, hogy megeszlek. 
Elcsípi a madarat, már ki akarja tépni a tollait, amikor az oroszlán és a farkas rettenetes bőgéssel eltépi a kötelékét, és eléje ugrik. A kutya ijedtében kiejti kezéből a madarat, aki a malom kiszögellésére ül.
OROSZLÁN	Megállj, ha kedves az életed!
FARKAS	Megállj, ha nem akarod, hogy lecsapjon rád a kardunk... akarom mondani, a karmunk!
KUTYA	Jaj, ezek kiszabadultak. Jaj, ezek meggyógyultak. Jaj, ha megesznek. Jaj, ha nem esznek meg, és hazatér a gazdám... 
OROSZLÁN	Ne jajgass! Nem bántunk, ha segítesz.
KUTYA	Segítek. Naná, hogy segítek. Nem parancsoltok esetleg egy kis hajdinakását kevés forralt borral?
OROSZLÁN	Miért ne!
FARKAS	Naná, hogy akarunk!
KUTYA	Parancsoljatok. A tiétek az egész. Csak igyatok, csak egyetek, jó étvágyat, jó italvágyat.
FRANCISKA	Egyél te is!
KUTYA	Azt nem szabad... ennem... főleg innom... De miért is ne?
Falatozni kezdenek, isszák a bort. Amikor végeznek, a kutya fölegyenesedik, és megdöbbenve veszi észre, hogy megerősödött, megbátorodott.
KUTYA	Erős vagyok, bátor vagyok! Ezért nem ehettem hajdinakását, ihattam forralt fűszeres bort. Szabadítóim, veletek akarok menni.
OROSZLÁN	Azt mondd meg, hogy jutunk el innen a Kék hold völgyébe!
KUTYA	Innen csak a szakadékon keresztül vezet út. 
FARKAS	Hidat akartál mondani.
KUTYA	Nem. Híd nincs. Vagy át kell ugrani a hatalmas szakadékot, vagy át kell egyensúlyozni azon a kötélen, amin idejöttem.
OROSZLÁN	Én átugrom. 
FARKAS	Én is. 
KISMADÁR	Én átrepülöm.
FRANCISKA	De mi lesz velem? 
KUTYA	Hát... én átvihetlek... ha gondolod... nekem semmi egy kötélen átegyensúlyozni... még veled sem.
FRANCISKA	Megtennéd?
KUTYA 	Miért ne! Ha meg tudom tenni.
OROSZLÁN	Ha megteszed, mindent elfelejtünk.
FARKAS	Sőt, még jutalmat is kapsz.
KUTYA	Akkor most felejtsetek el mindent, és készítsétek a jutalmamat! De induljunk, minden percben itt lehet a macska.
OROSZLÁN	Zajt hallok.
FARKAS	Mintha sok apró szárny közeledne.
KUTYA	A denevérek. Jönnek a kőporért.
FRANCISKA	Hogy elfeketítsék vele a mátkám arcát! Azt már nem. Gyorsan ürítsük ki az összes zsák tartalmát a földre.
KUTYA	Addig én elrontom a csodamalmot, hogy soha többé ne tudjon követ őrölni.
Munkához látnak. A denevérszárnyak egyre hangosabban suhognak. 
OROSZLÁN	Mi kész vagyunk.
KUTYA	Én is.
FRANCISKA	Akkor meneküljünk!
Fölkapaszkodnak a malomra, eltűnnek fent. A kismadár közvetíti az eseményt (talán árnyjátékban látjuk fönt őket).
KISMADÁR	Mekkorát ugrott az oroszlán! Most a farkas... Ő is szerencsésen átért. Most indul a kutya Franciskával. Jaj, de lassan megy... kicsit tántorog... csak bele ne essenek... jaj, megbillent... jól van, visszanyerte az egyensúlyát... még három lépés... már csak kettő... jaj, hatalmas felhő közeledik, jönnek a denevérek... már csak egy... vajon ki ér oda előbb a túlsó partra, ők vagy a denevérek... sajnos a denevérek... de nem, ők, ők, belevetették magukat a sűrűbe... na, jobb lesz, ha pucolok én is, nehogy itt találjanak a denevérek...
Kisuhan egy résen. Megérkeznek a denevérek, fürtökben lógnak a malmon, fejjel lefelé, keresik a kőport. 
DENEVÉREK	Hol a kőpor? Üresek a zsákok. Valaki szétöntötte a port földön. Hideg a malom, nem őröl. Nincs itt semmi. Nincs mit vinni. Vissza, nincs munka, vissza.
Hangos suhanással elrepülnek, ekkor érkezik meg a macska újabb foglyával, Ebiborzzal a szájában.
EBIBORZ	De kérem, kérem, miféle viselkedés ez? 
MACSKA	Betolakodtál a birodalmamba.
EBIBORZ	De kérem, kérem, nem volt kiírva, hogy ez a birodalom az öné. Csak az volt kiírva, hogy Szörnymacska-falva. Az nem, hogy nem szabad belépni ide.
MACSKA	Elhallgass! Valami nekem roppant gyanús. Hol vannak a... kutya! Franciska mátkám! Oroszlán! Farkas! És a denevérek is mintha zsákok nélkül szálltak volna el fölöttünk az előbb... Nem dolgozik a malom... üresek a zsákok... szétöntve a kőpor... hideg a tűzhely... valaki megette a kásámat... megitta a fűszeres forralt boromat...
EBIBORZ	Hát, kérem, elég nagy fejetlenség uralkodik az ön portáján, amennyiben, ugye, ez az ön portája... micsoda rendetlen hely...
MACSKA	Elhallgass.
EBIBORZ	Kérem, kérem, ez a hang engem zavar. Mi több, bánt. Ne legyen Ebiborz a nevem, ha értem, mi történik itt.
MACSKA	Szóval, téged is a holdherceg küldött?
EBIBORZ	Nincs módomban ismerni az illetőt. És miért küldött, ha küldött volna?
MACSKA	Hogy legyőzz engem.
EBIBORZ	Nevetséges. Hogy úgy mondjam, ön mániákus, kérem. Én Ebiborz vagyok, senki sem küldött, szeretek bolyongani a világban, és ennyi. Most, kérem szépen, meg fog engem enni?
MACSKA	Később. Most kisebb gondom is nagyobb ennél. Hol lehetnek?
EBIBORZ	Alighanem a Kék hold völgyében.
MACSKA	Ezt meg honnan veszed?
EBIBORZ	Az egyetlen úton, amelyen ide méltóztattál a fogaid között cipelni, nem találkoztunk egy árva lélekkel sem, a denevéreken kívül. A szakadék túloldalán pedig a Kék hold völgye található, melyben a sötétkék és világoskék állatok laknak. És a völgy ura az a holdherceg, akit az előbb méltóztattál emlegetni, akit nincs módomban ugyan személyesen ismerni, de már hallottam róla. Most nagyon beteg. Teljesen elfogyni látszik. De azt mondják, szokott így lenni, és hamarosan erőre kap.
MACSKA 	Akkor most kell mennem. Te itt maradsz, míg visszajövök, és akkor majd megeszlek. (Berohan, majd teljesen fölfegyverkezve tér vissza.) Aztán meg ne szökj, mert fölfallak!
Eltűnik a magasban.
EBIBORZ	Ez hülye. Na, én megyek. Megesz. Szerencséje, hogy nem láttam el a baját a szájhősének! Mit is mondtam? Ja, én megyek. De hova megyek? Mi a nagyobb veszély? Visszafordulni, vagy követni a macskát a Kék hold völgyébe? Alighanem az utóbbi. De ez legalább érdekes. Gyerünk, Ebiborz, át a Kék hold völgyébe. De hogyan? Ugrani nem tudok, a kötélen meg nem merek átegyensúlyozni, mert tériszonyom van. Mindegy. Ez már legyen az én bajom.
(Itt lehet egy szünetet tartani, vagy nagyobb szünetet a felvonásban)

Helyszínváltás. A Kék hold völgyében vagyunk. Minden kék fényben villódzik, a táj idegen bolygó kráterére emlékeztet. A szín teljesen kihalt, sziklás, mindössze két hatalmas kék fa áll a közepén, egymástól ugyanolyan távolságra. Hőseink érkeznek. 
KUTYA	Nem mondom, de barátságtalan egy táj. Ez a sok kék nekem nem kék, mert szinte fáj.
OROSZLÁN	Hála istennek, ideértünk. Itt kell várjunk.
FRANCISKA	Várnunk? Kire kell várnunk?
FARKAS	Mátkádra, a holdhercegre.
FRANCISKA	Hol van? Miért nem láthatom?
OROSZLÁN	Most beteg. Egészen elfogyott. De mire kell, itt lesz, csöppet se aggódj.
KUTYA	Addigra itt lesz a macska is.
OROSZLÁN	Felkészülünk a védekezésre.
FARKAS	Kiállunk ellene, addig késleltetjük, míg a holdherceg ismét vissza nem nyeri a régi fényét.
FRANCISKA	Már nagyon várom. 
OROSZLÁN	Mi is. 
KUTYA	Idegen szagot érzek.
FARKAS	Biztosan a macska.
KUTYA	Aki annyit szagolta a macska bűzét, farkas, mint én, nem mondaná idegennek. De ilyen szagot még soha nem éreztem. 
FARKAS	Milyen szag?
KUTYA	Nem is szag. Mondhatni, illat.
OROSZLÁN	Milyen illat?
KUTYA	Hogy milyen? Olyan... kék.
FRANCISKA	Elment az eszed. A sok kékségtől gondolod, hogy az illatnak is van színe.
KUTYA	Hogy van-e színe az illatnak? Vedd tudomásul, hogy minden illatnak van színe. A sült csirke illata aranybarna, a velős csonté világos sárga, a bablevesé rozsdabarna, a malacpecsenyéé piros...
OROSZLÁN	Törődnél inkább ezzel a kék illattal...
KUTYA	Két kék illatot érzek. Az egyik kellemes, a másik kellemetlen.
FARKAS	Mozgást érzek. Csak ebben a nagy kékségben minden egyforma.
OROSZLÁN	Lélegzeteket érzek a közelben. Kétféle lélegzetet. Az egyik melegebb, a másik hidegebb. 
FRANCISKA	Ha van itt valaki, álljon elő.
V. ÁLLATOK	Ti álljatok elénk, barátok vagytok-e, és mit akartok!
S. ÁLLATOK	Úgysem állnak elénk, s ha elénk állnak is, azért jöttek, hogy elpusztítsanak bennünket.
KUTYA	Jaj, itt valakik beszélnek.
FARKAS	Jó meglátás.
OROSZLÁN	Álljunk háttal egymásnak, hogy védekezni tudjunk.
KUTYA	Én is ideálljak? Vagy legyek csak őrszem? 
OROSZLÁN 	Naná, hogy ideállsz. Franciska lesz az őrszem.
FRANCISKA	Itt állunk! Menekülők vagyunk. 
FARKAS	Nem azt mondták, hogy követ légy, hanem, hogy őrszem.
FRANCISKA	Hallgass. Érzem, hogy nem ellenségek vesznek bennünket körül.
KUTYA	Körülvettek bennünket? Én mindjárt becsinál...t levesről fogok álmodni.
FRANCISKA	Ő az oroszlán, ő a farkas, ez itt a kutya, én pedig Franciska vagyok, Habakuk király lánya, a holdherceg jegyese.
Hatalmas hurrá hangzik fel, erősebb kék fények világítják meg a krátert, ekkor látjuk, hogy világoskék és sötétkék állatok sokasága veszi körül hőseinket.
V. ÁLLATOK	Üdvözlünk, Franciska, Hababuk király lánya, a holdherceg jegyese, itt biztonságban leszel, megvédünk minden fenyegetéstől. 
FRANCISKA	Köszönöm.
S. ÁLLATOK	Légy üdvözölve, Habakuk király elveszett lánya, a holdherceg volt jegyese, nagyon rossz helyre jöttél, mi nem tudunk megvédeni semmilyen fenyegetéstől benneteket. 
FRANCISKA	Köszönöm. Azaz, nem értem.
V. ÁLLATOK	Mi mindig reménykedünk.
S. ÁLLATOK	Mi mindig eltemetjük a reményt.
OROSZLÁN	Tiétek ez a föld?
V. ÁLLATOK	A miénk. És megvédjük bárki ellen.
S. ÁLLATOK 	A miénk? Nekünk soha nem lesz földünk. Bárki elfoglalja.
FARKAS	Van uralkodótok? 
V. ÁLLATOK	Ó, hogyne. A nemes holdherceg, e lány jegyese.
S. ÁLLATOK	Sajnos. Most elfogyott, nem is látszik, lehet, hogy többé nem is fog látszani, és akkor ki lesz a mi urunk?
KUTYA	Fegyveretek van?
V. ÁLLATOK	Minek nekünk? Minket senki sem bánt.
S. ÁLLATOK	Minek lenne? Minket mindenki le tud győzni úgyis.
FRANCISKA	Ismeritek szomszédotokat, a macskát?
V. ÁLLATOK	Hogy ismerjük-e? Sajnos, ismerjük. De nem félünk tőle.
S. ÁLLATOK	Sajnos, ismerjük. És nagyon félünk tőle. Úgy vagyunk vele, mint te az előbb, nagy fülű állat, a becsináltmicsodáddal.
OROSZLÁN	Ezekre nem számíthatunk. 
FARKAS	De nincsenek is ellenünk.
KUTYA	Gondoljátok, hogy harc lesz?
OROSZLÁN	Biztosan az lesz. A macskát csak a holdherceg tudja legyőzni. A sötétséget, mert ő Feketeország fejedelme, csak a fény, a holdherceg tudja legyőzni.
KUTYA	Akkor miért nem jön legyőzni? Mit gatyázik? A lelkem félelemben ázik. 
FARKAS	Hallottad! Beteg, elfogyott, és amíg vissza nem nyeri a fényét, nem képes a harcra.
KUTYA	Ha nem győzhetünk ellene, akkor miért harcolunk? 
FARKAS	Hogy húzzuk az időt, hátha visszanyeri a holdherceg az erejét.
KUTYA	Unom! Holdherceg így, holdherceg úgy... A végén meg mi pusztulunk bele.
FRANCISKA	Szégyelld magad!
KUTYA	Nem szégyellem. Nekem nem szerelmesem... Ha harcolni kell, akkor kovácsoljunk fegyvereket.
OROSZLÁN	Inkább haditervet kell kovácsolnunk. A macska teljes fegyverzetben jön ellenünk. 
FARKAS	Én csapdát helyezek el neki. Belelép, a csapda elkapja, nem tud tovább támadni. 
OROSZLÁN	Rendben. Helyezd el a csapdát a völgy Szörnymacska-falva felőli részére. 
FARKAS	Megyek, elhelyezem.
KUTYA	Nekem is van egy tervem. Látok itt két roppant nagy fát. Azoknak bevágom fejszével a tövét, és ha a macska jön, rádöntjük a kék állatokkal a nagy fákat. Macska legyen a talpán, amelyik túléli. 
OROSZLÁN	Én taposóaknákat helyezek el neki, ide, az útra.
FRANCISKA	Ejnye, hiszen tudod, hogy az ENSZ megtiltotta a taposóakna használatát. 
OROSZLÁN	Az ördögbe... az ENSZ-be. Akkor nyilakat készítünk a kék állatokkal, és nyílzáport zúdítunk rá, ha a közelünkbe ér. 
V. ÁLLATOK	De jó, vágjuk a fát, készítjük a nyilakat.
S. ÁLLATOK	Nem jó. Vagy a fákat vágjuk, vagy a nyilat készítjük.
OROSZLÁN	Nincs veszekedés. A világoskék állatok mennek a kutyához, fát gyöngíteni, sötétkék állatok, ide hozzám, kezdjük el a nyilak készítését. 
FRANCISKA	És én?
OROSZLÁN	Te készíts kötésnek valót a sebekre.
V. ÁLLATOK	Sebek lesznek? Hősök leszünk!
S. ÁLLATOK	Sebek is lesznek? Jobb, ha háttérbe húzódunk.
Mind sürgölődik. Távolról léptek hallatszanak.
KUTYA	Lépteket hallok.
FARKAS	Ezek neked léptek? Reng a föld.
KUTYA	Mi ezt így mondjuk, kutyák. 
FRANCISKA	A macska közeleg?
OROSZLÁN	Alighanem.
V. ÁLLATOK	Fedezékbe! Itt a dicső óra.
S. ÁLLATOK	Fedezékbe! Itt a végső óra.
KISMADÁR	(riadt röpködéssel érkezik) Jön a macska. Szörnyen mérges. Egyetlen ugrással átszökkent a szakadékon. Felfegyverkezett mindenféle gonosz fegyverrel. Meneküljön, aki tud!
OROSZLÁN	Mindenki rejtőzzék el. Akármi történik is, parancsszóig mindenki a helyén marad.
S. ÁLLATOK	Azután is. Hú, de nagy állat. Még csak az árnyékát látom, de az is beborítja az egész világot.
Megjelenik a macska. Belelép a csapdába, de észre sem veszi. Mintha valami a lábára ragadt volna, rúg egyet, a csapda messze repül a lábáról.
FARKAS	Apám! Mintha ott se lett volna.
KUTYA	Majd az én fáim agyonverik!
A kutya a fák mögé áll. Amint odaér a macska, meglöki, a hatalmas fák eldőlnek, de a macska egy mozdulattal elhárítja őket, így csak a kutya lába szorul be a fa alá, nyüszít, de a macska figyelemre sem méltatja.
KUTYA	Eltörte a lábamat a fával, ez az átkozott.
FARKAS	Apám! Mintha nem is százéves tölgyek lettek volna.
OROSZLÁN	Most mi jövünk. Ez az utolsó lehetőségünk. Kék nyilászok, célpont a macska, tűz!
Nyílzápor zúdul a macskára, akinek ez meg se kottyan, maga elé kapja a pajzsát, és az összes nyíl lepereg róla. 
FARKAS	Apám, mintha nem is nyílvesszők lettek volna. 
OROSZLÁN	Elvesztünk. Semmi sem segít. Talán a taposóakna...
FRANCISKA	Mondtam, hogy az ENSZ...
OROSZLÁN	Mondtad. És most ki fog segíteni rajtunk, talán az ENSZ?
MACSKA	Na, gyertek elő, nagy hősök! Megettétek a hajdinakásámat, megittátok a fűszerezett forralt boromat, elrontottátok a malmomat, a kőporőrletet kiöntöztétek a zsákjaimból, a tetejében elraboltátok a mátkámat, aki szeret engem.
FRANCISKA	Szeret téged az ördög öreganyja.
MACSKA	Hát, éppenséggel szeret is, tudniillik, a keresztanyám. De nem baj, ha nem szeretsz, meg fogsz szeretni. Meg fogsz szokni. Neked megkegyelmezek. De neked nem, te elvetemült hálátlan kutya. Hadd hallom, hol szűkölsz... (A kutya a szájára tapasztja a mancsát, megpróbál nem szűkölni.) Hadd látom, hol bujkálsz? (A kutya a fa törzséhez lapul, a macska nem látja, hol van, nem kínlódik vele tovább.) Na, gyertek elő, nagylegények, álljatok ki velem párbajra! Gyávák vagytok, mi? 
FARKAS	Mi, gyávák? Majd adok én neked!
OROSZLÁN	Maradj! Nincs esélyed.
FARKAS	Nem tűröm, hogy ez a sötétlakó csak úgy legyávázzon. (A macska elé ugrik). Itt vagyok. 
MACSKA	Válassz fegyvernemet.
FARKAS	Pisztoly.
MACSKA	Legyen. Nesze, itt a pisztolyod. A távolság öt lépés, meglépés után azonnal tüzelés.
Két pisztolyt húz elő a tarisznyájából, az egyiket a farkasnak dobja. Háttal állnak egymásnak, majd lépnek ötöt. A farkas lő először, de csütörtököt mond a pisztolya. A macska gúnyosan fölnevet, pisztolya nagyot durran, a farkas elvágódik. 
MACSKA	Egy null. Félidő. Most te jössz, gyáva oroszlán.
OROSZLÁN	(kiugrik eléje) Nem félek én tőled, hitvány féreg, adj egy kardot, hogy móresre tanítsalak!
A macska két kardot ránt elő az oldaláról. Egyiket az oroszlán felé dobja. Az oroszlán elkapja a fegyvert, összecsapnak. Az oroszlánnál lévő kard azonban az első csapásnál eltörik, a macska ismét gonoszul felnevet, és a másik felé szúr. Az oroszlán elnyúlik a farkas mellett a kék földön.
MACSKA	Vagytok-e még? Hol vagy, kutya?
KUTYA	Sebesült vagyok. A genfi egyezmény értelmében nem használhatsz fegyvert ellenem.
MACSKA	Értem. Majd akkor látom el a bajodat, ha meggyógyulsz. Nincs tehát már senki, aki kiállna ellenem?
FRANCISKA	Szegény fejem! A holdherceg még mindig gyengélkedik, az oroszlán és a farkas a földön hever, a kutya sebesült... ha most elragad a gonosz macska, nincs földi hatalom, aki megvédene.
MACSKA	Szóval senki többet harmadszor?
EBIBORZ	Dehogynem, kérlek, kérlek. Kihívlak párbajra!
MACSKA	Kihívsz? Ki vagy? Hol vagy?
EBIBORZ	Itt a tarisznyádban, nagy marha! (Kiugrik a tarisznyájából.) Még jó, hogy a szakadék előtt elértelek, máskülönben még mindig ott rostokolnék a túlsó parton. Hogy milyen mély az a szakadék, milyen nagy, a kötél pedig milyen vékony... Jó nagyot tudsz ugrani, kösz.
MACSKA	Már megint te vagy? Én egy ilyen kis csipliszekkel nem párbajozom.
EBIBORZ	Gyáva, gyáva...
MACSKA	Hát jó, szemtelen. Válassz párbajnemet.
EBIBORZ	Választottam, kérlek. Szópárbaj. Hehe.
MACSKA	Szópárbaj? Az milyen fegyver?
EBIBORZ	Észfegyver. Kezdjük. Mennyi egyből egy megy egyre megy?
MACSKA	Kicsoda? Mi hova?
EBIBORZ	Hehehe, legyőztelek, legyőztelek, kérlek, kérlek.
MACSKA	Ez nem ér! Nem voltam még fölfegyverkezve észileg. Na, most kezdjük.
EBIBORZ	Mennyi hat török meg hat görög ha kigörög meg betörök?
MACSKA	Mit akarsz? Nem is értem, mit akarsz, te vakarcs.
EBIBORZ	Győztem, győztem, győztem, kérlek, kérlek.
MACSKA	Na, most szétmorzsollak a bajszommal, te kis bajszónok.
EBIBORZ	Ha itt a vég, hát itt a vég. Pedig legyőztelek, kérlek, kérlek... téged.
MACSKA	Az nevet, aki a végén nevet. Az győz, aki a végén életben marad.
Már nyúlna a kis állatért, amikor fényesség támad, az égre feljön a hold keskeny sarlója. A kék táj ezüstté válik. Az ezüstből kiválik a holdherceg. Ebiborz a helyzetet kihasználva elrejtőzik a kidőlt fa lombjai között, a kutya közelében.
HOLDHERCEG	Valóban az nevet, aki a végén nevet. És ez most nem te leszel.
MACSKA	Meggyógyultál? Reméltem, hogy elpatkolsz.
HOLDHERCEG	Itt vagyok.
MACSKA	De még nagyon gyönge lehetsz.
HOLDHERCEG	Ahhoz elég erős, hogy kiálljak párbajra veled.
MACSKA	Csak legénykedsz.
FRANCISKA	Ne állj ki vele párbajra, szerelmem, a macska szörnyen erős.
HOLDHERCEG	Ne félts engem, Franciska, nincs olyan erő, ami legyőzne immár.
MACSKA	Nincs-e? Hát ehhez mit szólsz?
Lándzsáját a holdherceg felé dobja, aki fényes kardjával könnyedén csapja félre.
MACSKA	Akkor ezt kapd ki!
Előrántja a pisztolyát, rálő a holdhercegre, aki felemeli a kezét, és megfogja a golyót. Felmutatja, nevet. 
MACSKA	Na, de most nem menekülsz!
A zsebéből egy kis ágyút húz elő. Céloz, hatalmas robbanással sül el a fegyver. A holdherceg könnyedén áll félre, és kerüli ki a gyilkos golyót.
MACSKA	Jöjjön hát a titkos fegyver! A gombolyag, amit a pókboszorkánytól kaptam. Ennek még senki sem tudott ellenállni. Aki ebbe belegabalyodik, mozdulni sem tud többet... Ejnye, mi ez? (Darabokban szedi elő a gombolyagot.) Ki tette velem ezt a gazságot?
EBIBORZ	Na ki, nagyokos, na ki? Hát én. Mit gondolsz, mit csináltam a tarisznyádban útközben, míg ideértünk? Gondoskodtam, hogy a bűvös gombolyagodból néhány haszontalan kócdarab legyen. Olyan az én fogam, mint a borotva. Örülj, hogy megúsztad a harapásomat.
MACSKA	Ezért még meglakolsz!
HOLDHERCEG	Aligha lesz időd rá. Ha mindenből kifogytál, húzd elő a fekete kardodat, amit boszorkány anyádtól kaptál, és állj ki ellenem!
MACSKA	Az ám, a fekete kard. Jó, hogy eszembe hoztad. Azt ugyan még senki le nem győzte.
Összecsapnak. Fekete és ezüst villámok sziszegnek elő a kardokból, szorítják, űzik, hajtják egymást, míg a holdherceg le nem győzi a macskát, aki térdre esik előtte.
MACSKA	Kegyelmezz nyomorult életemnek! Kérlek, kegyelmezz. Én fordított esetben biztos megkegyelmeznék neked.
HOLDHERCEG	Ebben biztos vagyok, te gonosz lelkű kamarás.
MACSKA	Hogyan?
FRANCISKA	Hogyan? 
HOLDHERCEG	Hű vitézeim, álljatok fel! (Kardjával az oroszlán és a farkas felé sújt, akik már vitézekként állnak föl.) Nézd, Franciska, ők az én leghűségesebb vitézeim. Az oroszlán a kapitányom, a farkas a hadnagyom. Őket küldtem el érted, de ez a gonosz macska túljárt vitézi eszükön, és a gombolyaggal, méltatlan harcban, foglyul ejtette őket. Kutya, hűséges vadász, állj fel, felejtsd el a lábadat ért bajt. (A fa felé sújt, a kutya már a király vadászaként áll fel.) Igen, ő a ti hűséges vadászotok a hattyús kastélyból. Amikor megtudta, hogy a macska mit tervel ellened, szembeszállt vele. De ő a gonosztól kapott varázslattal kutyává változtatta. Menj, öleld meg őt hűségéért. (Franciska átöleli a vadászt.) S te, Ebiborz, hol bujkálsz? Aha, látom az orrod hegyét a lombok között. Búj elő, kicsi apród, hadd legyen rád királynőd büszke. Igen, ő a te kicsiny, hűséges apródod, aki egy darabig sírt az eltűnésed után, azután a keresésedre indult. Még el sem jutott a macska birodalmáig, egy kóborvarázslóval akadt össze, aki tréfából ilyen kis állattá varázsolta át. De ő így sem ijedt meg, és tovább jött a keresésedre, megmentésedre. Lám, ha a varázsgombolyagot el nem rágja, lehet, tényleg nem tudom legyőzni ezt a gonosz állatot. Menj, fiam, öleld meg úrnődet. (Az apród odafut Franciskához, megöleli. A holdherceg most az ágak felé int megint.) Madaram, kicsiny madaram, változz hát vissza te is azzá, ami voltál régen. (A kismadár mint Franciska udvarhölgye lép ki a lombok közül) Igen, ő a te leghűségesebb udvarhölgyed. Ő volt az egyetlen, akit én változtattam át madárrá, hogy neked üzenetet tudjak küldeni. Küldetésed lejárt, leányom, öleld át te is úrnődet. Hát, készen is vagyunk. 
FRANCISKA	Még nem, szerelmetes mátkám. Két dolgot elfelejtettél.
HOLDHERCEG	Mi lenne az a két dolog.
FRANCISKA	Az egyik, hogy megmagyarázd, miért szólítottad kamarásnak a macskát, és őt miért nem változtatod vissza.
HOLDHERCEG 	Igaz is. A történet másik fele. Ez a ronda, rusnya, büdös egérhajcsár ezelőtt a te kamarásod volt.
FRANCISKA	Az enyém?
HOLDHERCEG	Igen. De beleszeretett a szépségedbe, és amikor meglátott bennünket, elhatározta, hogy engem elpusztít, téged pedig elrabol. Hiába, akinek boszorkány az anyja, maga is gonosz marad.
FRANCISKA	Kamarás, kamarás, hát így kell viszont látnunk egymást? Nem voltam jó úrnőd? Nem kényeztettelek, nem gondoskodtam rólad?
MACSKA	Azt nem adtad, amire szükségem van. A szerelmedet.
FRANCISKA	Szerelmem csak egy van, az pedig ezé az ezüst férfié itt.
MACSKA	Ebbe én nem nyugszom bele.
HOLDHERCEG	Nem is kell. Varázserőd kardoddal és gomolyagoddal együtt elvettem. Macska maradsz életed végéig. Az lesz a büntetésed, hogy egereket kell fogdosnod a hattyús kastély padlásán éjjelente, nappal pedig pockokat a királyi mezőkön.
V. ÁLLATOK	Úgy kell neki. Majd megjavul.
S. ÁLLATOK	Úgy kell neki! Soha nem javul meg.
HOLDHERCEG	Kék állatok, ti is figyeljetek! Mert betegségem alatt bújtattatok, ellenségnek ki nem szolgáltattatok, nektek adom a Kék hold völgyét. Legyen a neve ezentúl Kék állatok völgye. (A kék állatok éljeneznek.) Nekem már nincs rá szükségem többé. Én visszatérek ezüst birodalmamba Franciskával, és ha nem jön több ármánykodás ránk, életünk végéig boldogságban együtt maradunk. És ti is, mind, jöhettek velünk, ha a szolgálatunkban akartok maradni.
MIND 	Akarunk, akarunk.
FRANCISKA	Szerelmetes mátkám, még mindig elfelejtettél valamit.
HOLDHERCEG	Ugyan mit? Úgy hiszem, mindent elrendeztem.
FRANCISKA	Az lehet. De elfelejtettél megölelni engem.
HOLDHERCEG	Igaz is. De szégyellem magam. Ígérem, ha ezüst birodalmamba érünk, ezerszer kárpótollak a mostani elmaradt ölelésért.
FRANCISKA	No, azért. Így már mehetünk. 
Elvonulnak, a kék állatok integetnek utánuk. Alig tűnnek el, megjelenik Habakuk király a kíséretével. A kék állatok kék kövekké merevednek.
HABAKUK	Itt sincsenek. Szerintem, megszökött azzal a lókötő holdherceggel. De ha már így alakult, maradjon is így. Nem bánkódom. Van még harminckilenc lányom. Csak nem szökik el tőlem mind... Mit látok? Egy gyönyörű, szép nagy macska. Épp jó lesz a palotám padlásán éjjel az egereket hajkurászni, nappal pedig pockokra vadászni a királyi mezőkön. 
MACSKA	Nem ismersz meg? Én vagyok a fekete herceg, akinek a lányodat ígérted. 
HABAKUK	Na persze, fekete herceg. A hangod ugyan hasonlít a kereket oldott kamarásoméra, de nem tévesztesz meg, bitang. Fogjátok el, cipeljétek haza, zavarjátok fel a padlásra, és zárjátok rá hét hónapra az ajtót. Talál magának ott annyi egeret, hogy nem hal éhen. Mit látok? Milyen kék itt minden! Ideje hazamenni, pihenni kicsit. Azt hiszem, a sok idegeskedésben kicsit megromlott a látásom. Már a hold is fent van. Egészen szép, kerek. Ő fogja hazáig mutatni nekünk az utat. Induljunk, hű szolgáim, ennek a mesének is vége már.
Elindulnak a hold által megrajzolt ösvényen.

-&-