Zalán Tibor

Nagyherceg

- zenés mesejáték két részben -

1994

SZEREPLŐK
NAGYHERCEG, alias Garbonciás Péter, alias Huzella Péter, 
        aki azonban néha PIKTOR PAKTOR PÉTER is 
PERCEGŐ ÁRNYALAK, a nagyherceg árnyéka
GOMULKA BÁCSI, a rettenetes házmester
KÉK FESTŐ, utcagyerek, aki kékítőt old
LACIKA, utcagyerek
FEKETE ÖZVEGY, gonosz házlakó
VADÁSZ, kellemetlen házlakó
MÓCÁRT, a csokiember, néha dzsokiember
HI-SZEN, a guruló madár
DZSOKI JÚJING
SZAMANTA
NÁJT RÁJDER
ZORRÓ
A PADLÁS ANGYALAI
A PINCE ÖRDÖGEI
BARBIE-BABÁK
A HÁZ LAKÓI

I. FELVONÁS
1. JELENET
(Lepusztult bérházbelső, Gomulka bácsi, a rettenetes házmester söpröget. Alkonytájt vagyunk. Kék festő, az utcagyerek a házbejárathoz lapulva hallgatja.)
GOMULKA	Mennyi kosz és mennyi piszok,
micsoda század, micsoda mocsok
idők ezek.
Ablakokra száll a korom,
nekem má’ csak ilyen a korom, 
a rendemet akarom.
Szétnézek és mit látok?
Sok szédelgő kissrácot,
sok szemtelen kis uccakölyköt,
mindeggyik egy rossz kis ördög,
na de majd én ellátom a bajukat!
Régen szép volt,
minden más volt,
oldalvást volt
eggy szép kis gúmibotom.
Akkó aztán,
gyöhetett ám
bárki hozzám,
csakis kérhetett.
Rend volt, mert én lecsaptam,
rend volt, mert úgy akartam
hogy rend legyen.
Mit leskelődsz ott, te ki szemtelen?
KÉK FESTŐ	Gomulka bácsi, miért mondod azt, hogy szemtelen vagyok?
GOMULKA	Valamennyien azok vagytok. Éhenkórász banda. Hordd el magad, vagy rendőrt hívok!
KÉK FESTŐ	Gomulka bácsi, vigyél fel a padlásra!
GOMULKA	A padlásra? Még mit nem! A padlásra... Nézze meg az ember! Ám, ha annyira akarod, levihetlek a pincébe...
KÉK FESTŐ	Jaj, oda nem... a pincéről nagyon sok rosszat hallottam.
GOMULKA	Ugyan mit hallottál a pincéről? Hadd halljam?
KÉK FESTŐ	Hááát... hogy olyan alakok laknak benne, amilyen te vagy, Gomulka bácsi...
GOMULKA	Na megállj, te kis haramia...
(Kék festő kereket old. Fordul a díszlet, most a ház utcafrontján vagyunk. Kék festő egy kuka tetején üldögél bánatosan. A nagyherceg érkezik. Meglehetősen lepusztult ember benyomását kelti: ütött-kopott frakk, horpadt cilinder, kétes tisztaságú fehér sál...)
NAGYHERCEG	Milyen különös, különös az ember,
milyen magányos, hogyha egyedül van,
s milyen magányos, mikor körülötte
tolongnak, zajongnak vagy vigadnak sokan.
Nem is értem én, miért is érteném,
hogyan férhet meg ennyi szomorúság
egyetlen lélek ezer fiókjában,
s miért nem boldogítja őket a jóság...
Emberek, emberek, nagy bajuk, hogy
sodorja, pörgeti őket a szél,
egyik itt, másik ott, harmadik sehol,
s nem kérdi az egyik, a másik miért él...
Csak azt tudom, hogy könnyes a szemük...
És azt tudom, hogy nincsen gyökerük...
Sodorja, pörgeti őket a szél,
s magányosság lakik a szívük helyén
Ezért is különös, különös az ember,
mert magányos, hogyha egyedül van,
magányos, akkor is, mikor körülötte
tolongnak, zajongnak vagy vigadnak sokan.
Nem is értem én, miért is érteném,
hogyan férhet meg ennyi szomorúság
egyetlen lélek ezer fiókjában,
s miért nem boldogítja őket a jóság...
KÉK FESTŐ	Szépen énekelsz, ember.
NAGYHERCEG	Ember? Ja, énember? Szépen énekelek, igen, szépen énekelek. Köszönöm, de nem tesz semmit. De te, mintha szomorú lennél, kicsi ember.
KÉK FESTŐ	Ezt meg honnan látod?
NAGYHERCEG	Onnan, hogy rád néztem.
KÉK FESTŐ	És az látszik rajtam, hogy szomorú vagyok?
NAGYHERCEG	Látszik hát.
KÉK FESTŐ	Akkor a többiek miért nem veszik észre?
NAGYHERCEG	Talán mert ők nem rád néznek. Csak rádpillantanak, és nekik ennyi elég. Nem törődnek veled. Talán csak a barátaid.
KÉK FESTŐ	A barátaim? Nincsenek nekem barátaim.
NAGYHERCEG	Olyan nincs, hogy nincsenek barátaid. Barátai vannak az embernek. Egy, kettő legfeljebb.
KÉK FESTŐ	Mondd, hogy is hívnak...
NAGYHERCEG	Nagyherceg.
KÉK FESTŐ	Nagyherceg?
NAGYHERCEG	Miért, nem úgy nézek ki?
KÉK FESTŐ	Én még nem láttam igazi nagyherceget... mondjuk, hogy úgy nézel ki. Mint egy igazi.
NAGYHERCEG	És te... téged hogy hívnak, kicsi ember?
KÉK FESTŐ	Kék festő. Kék festő a nevem. Szép név, nem?
NAGYHERCEG	Rendes neved nincs? Az embert szokták valahogy hívni. Huszka Zsombor, vagy Szakály Andris, vagy Szentpétery Bénike...
KÉK FESTŐ	És neked? Neked miért nincs rendes neved? A felnőtt embereket is szokták valahogy hívni, nem? Huzella Péter, Mácsai Pál, Zalán Tibor...
NAGYHERCEG	Igaz, a felnőtt embereket. De én nem vagyok felnőtt ember.
KÉK FESTŐ	Nem látszol gyereknek...
NAGYHERCEG	Mégis, minek látszom?
KÉK FESTŐ	Embernek...
NAGYHERCEG	Pedig nem vagyok ember.
KÉK FESTŐ	Neeem? Akkor mi vagy, ha nem ember?
NAGYHERCEG	Nagyherceg vagyok. Egy messzi birodalom uralkodója.
KÉK FESTŐ	Hol van a birodalmad?
NAGYHERCEG	Az én birodalmam nem látható. De néhanapján, amikor megy le a nap, az ég alján hatalmas vörös szirteket láthatsz, zöldes-kék tengeröblöket, vulkánokat és meredélyeket - tudod, az én hazám épp olyan.
KÉK FESTŐ	Ez nagyon érdekes. Sokkal érdekesebb, mint a tévében a fantasztikus filmek. És mondd csak, hogyan kerültél ide?
NAGYHERCEG	Nem nagy ügy. Eljöttem. Meg kell mondjam neked, már másodszor vagyok a földön. Először akkor jártam itt, amikor még kis herceg voltam.
KÉK FESTŐ	Azt akartam kérdezni tőled, nagyherceg, hogy mi a barátság.
NAGYHERCEG	Különös kérdés. Ezt a kérdést már feltette nekem valaki... régen... amikor először jártam a földön.
KÉK FESTŐ	És meg tudtad válaszolni?
NAGYHERCEG	Nem... azt hiszem, hogy nem... várj csak, felidézem...
(A nagyherceg felemeli a karját, és a szín elsötétül. Vetített jelenet, mely lehet animáció is, a kisherceg találkozik Hi-Szennel, a guruló madárral.)
Mi a barátság, mondd el,
hogy mi az a barátság!
A barátság, tudod, a barátság,
hát a barátság - az csak egy olyanság.
Az olyanság, vajon milyenség,
s a milyenség miért olyanság?
Hiszen, ha tudnám én,
nem lennék ily’ szegény,
nem lennék oly’ szegény
hahogyha tudnám én,
hiszen de nem tudom,
azért vagyok uton
éjjel és nappal,
nappal és éjjel,
világcsavargója, ki az életét
széjjel csatangolja, járja,
és nincsen is társa... és nincs társa...
Mi a barátság, mondd el,
hogy mi az a barátság!
A barátság, tudod, a barátság,
hát a barátság - az csak egy olyanság.
Az olyanság, vajon milyenség,
s a milyenség miért olyanság?
A földet bejártam,
társat nem találtam.
Az eget bejártam,
senkit sem találtam,
ki mellettem maradt volna.
Egyedül a rózsa,
egy kényes, gyönge, gyámoltalan rózsa, 
ki az életét velem megosztja.
Ezért az életem képtelenség,
ezért, hogy száz s ezer naplementét
nézek, s éjjelente sok fénylő csillagot:
herceg vagyok, uralkodó,
de nincsen népem, árva vagyok!
A barátság, barátom, az a kincs,
mely mindenhol ott van, de sehol sincs,
már épp megfognád, de akár a homok:
ujjaid közül a semmibe csorog.
A barátság, barátom, az olyan,
mint a láz, mely égeti arcodat,
ha gondtalan vagy, észre sem veszed,
de nélküle a szíved bús, beteg.
A barátság, barátom, olyan mély,
Mint a kút, melynek vize éjsötétbe vész.
Mint gyökérnek víz, levélnek a Nap,
a barátság életvágyat ad, és ad
annyi mást, 
arcodra mosolygást,
mosolyba fényeket,
fényekbe életet,
életbe nevetést,
nevetésbe szeretést,
szeretetbe karolást,
karolásba dalolást,
dalokba az ízeket,
ízekbe a színeket,
színekbe az illatot,
illatba a holnapot,
holnapba a tegnapot,
tegnapba fénylő Napot,
fénylő napba ágakat,
lombos ágra madarat,
madár-hangba szélverést,
szélverésbe ébredést,
ébredésbe vágyakat,
vágyainkba szárnyakat,
szárnyainkon repülést,
repülésbe szédülést,
szédületbe zuhanást,
zuhanásban suhanást,
suhanásban érkezést,
szeretetben létezést
ad a barátság... s annyi mást is még...	
(A szín ismét megvilágosodik, Kék festő a nagyherceg térdén üldögél.)
KÉK FESTŐ	Fantasztikus. Láttam, mint a moziban! Láttam az emlékeidet. Hiszen akkor te varázsló vagy...
NAGYHERCEG	Az vagyok.
KÉK FESTŐ	Te nagyherceg, te nagy varázsló, nem akarsz a barátom lenni?
NAGYHERCEG	Az nem úgy meg, Kék festő, hogy az ember csak úgy ripsz-ropsz a barátja lesz a másiknak. A barátsághoz jól meg kell egymást ismernünk, szoknunk, s a legfontosabb, szeretnünk.
KÉK FESTŐ	És meg fogsz engem ismerni?
NAGYHERCEG	Ha engeded, hogy megismerjelek...
KÉK FESTŐ	És meg fogsz engem szokni...
NAGYHERCEG	Ha lesz rá időm...
KÉK FESTŐ	És meg fogsz engem... szeret...ni...?
NAGYHERCEG	Ha megismerlek és megszoklak, bizonyára meg is szeretlek majd.
KÉK FESTŐ	És ha megszeretsz, akkor meg fogsz védeni?
NAGYHERCEG	Valaki bánt talán?
KÉK FESTŐ	Hogy engem? Engem mindenki bánt. Az egész világ.
NAGYHERCEG	Nono.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Nono.
KÉK FESTŐ	Ez meg mi volt?
NAGYHERCEG	Semmi különös.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Szemmi különösz.
KÉK FESTŐ	Most meg selypítesz...
NAGYHERCEG	Nem selypítek.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Nem szelypít.
KÉK FESTŐ	Kétféleképpen beszélsz.
NAGYHERCEG	Eszemben sincs.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Eszébe szinc.
KÉK FESTŐ	Ne játszódjál velem, kedves nagyherceg, áruld el a titkodat.
NAGYHERCEG	Szó sincs titokról. Ez csak az árnyékom.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Mi az, hogy cak? Cak az árnyékod? Én percegő árnyalak vagyok, aki téged követ és megóv mindentől. Én vagyok a te barátod.
KÉK FESTŐ	Tehát neked már van barátod. Akkor... akkor nem is akarom, hogy a barátom légy.
NAGYHERCEG	Ostobaság. Az embernek egyszerre több barátja is lehet. No, nem sok, mondjuk kettő.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Az egyik én vagyok.
NAGYHERCEG	Így igaz.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	A mászik meg te leszel.
KÉK FESTŐ	Ki mászik?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Nem mászik, hanem a mászik, érted, fafejű kiszgyerek, a mászik az nem azt jelenti, hogy mászik, hanem azt, hogy mászik...
NAGYHERCEG	Ne hergeld az árnyékomat, mert megharagszik. Az árnyékoknak nincs humorérzékük. Inkább azt mondd el, kivel szemben kell megvédjelek!
KÉK FESTŐ	Az egész világ ellen.
NAGYHERCEG	Az egész világ ellen nem tudlak megmenteni, de ha pontosabban megfogalmaznád, ki bánt, csak-csak tehetnék valamit érted.
KÉK FESTŐ	Gomulka bácsi.
NAGYHERCEG	Ki az a Gomulka bácsi.
KÉK FESTŐ	Egy szemét vén dög.
NAGYHERCEG	Ejnye, de csúf beszéd. Gomulka bácsi feltehetően egy kedélyes idős bácsika.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Én iszmerem. Egy vén cúf dög. Gonosz pára. Agg Cirkefogó.
KÉK FESTŐ	Nem enged fel a padlásra.
NAGYHERCEG	Mi van a padláson?
KÉK FESTŐ	Gyere közelebb, megsúgom.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Én isz közelebb mehetek? Én isz hallhatom? Én isz lehetek a barátod?
(Összebújnak, sutyiznak. A szín elsötétül)

2. JELENET
(Gomulka nagy táblákkal jön, fölszögeli őket a bejárat fölé. A táblákon olvasható feliratok: Tiloss laptázni! Tiloss Hangoskonni! Tiloss jáccani az udvaron! Tiloss Nevetni eben a házba! Tiloss bármilyen mesét elmondani! Tiloss álmokról beszéni! Tilos énekeni!)
LACIKA	(labdát pattogtatva) Csókolom a dolgos kezeit, Gomulka bácsi!
GOMULKA	Takarodj!
LACIKA	Köszöntem... vóna.
GOMULKA	Köszönd az életedet annak, hogy ilyen türelmes ember vagyok, Lacika. Vajra lehetne kenni engemet, olyan türelmes vagyok, Lacika.
LACIKA	Ja, mint egy darab kenyér, olyan türelmesnek tetszik lenni, Gomulka bácsi. Köszönöm, hogy Gomulka bácsinak köszönhetem az életemet. Most mérgesnek tetszik lenni talán?
GOMULKA	Ne pattogtasd! Ne pattogasd itten a labdádat, értem? Hordd el magadat innen a labdáddal együtt, Lacika. Itten tilos a labdázás. Meg van tiltva. Értem?
LACIKA	Mióta tilos?
GOMULKA	Amióta kitettem a tiltótábláimat.
LACIKA	Gomulka bácsi minden héten kitesz egy csomó tiltótáblát... ugye.
GOMULKA	Naná! Mert ebben a házban rend kell legyen. Értettük?
Itt tiloss enni,
itt tiloss inni,
itt tiloss lenni,
itt tiloss görbén,
itt tiloss egyenessen,
itt tiloss eggyáltalán
menni,
de tiloss maranni is,
állni, sőt, szalanni is,
s még tiloss jáccani, 
tiloss jónak láccani,
és tiloss rossznak láccani,
és tiloss hasznáni 
vagy ártani,
ahogy tiloss:
hangoskonni, hallgatni,
okoskonni, nevetni,
tiloss itten örülni és szeretni,
tiloss itten meséni,
hangszereken zenéni,
emlékezni, tervezni,
álmodozni, szervezni,
segíteni eggymásnak -
itten minden tiloss ám!
LACIKA	Itt semmit sem szabad?
GOMULKA	Neked semmit, nyomoronc! El fogunk irtani innen benneteket! Megértetted? Zavarjátok a ház nyugalmát.
LACIKA	Szabad kérdeznem, mesélni miért nem szabad?
GOMULKA	Mert a mese rossz. A mese összekeveri az agyatokat. Olyan hülyék lesztek tőle, mint azok a királyfiak, meg királylányok, meg ólomkatonamicsodák, na...
LACIKA	Gomulka bácsi, jó bácsi...
GOMULKA	No, hízelkedő, mit is akarsz?
LACIKA	Gomulka bácsi, igaz, hogy a padláson angyalok laknak?
GOMULKA	Ostobaság. Csak laktak! Én kilakoltattam őket. Most a padláson az én angyalkáim laknak. Megértettük, szamárkölyke?
LACIKA	Meg, meg hát. A te angyalaid laknak ott. Az igazi angyalkákat meg kilakoltattad.
GOMULKA	Ki én. Ebből is tudhatod, ki itten az atyaisten.
LACIKA	És miért lakoltattad ki őket, Gomulka bácsi?
Gomulka	Mert zavartak azok a rohadék kis sztanyiol-szárnyak.
LACIKA	És milyenek a te új angyalkáid?
GOMULKA	Hogy milyenek? Na, csak figyelj, pupák! (Egy redőnylehúzó rúddal kipattintja a padlás zárát. Kiömlenek belőle a barbie-babák, beterítik a gyerekek fölötti nézőtéri eget.)
BARBIE-BABÁK	Rózsaszín ez a világ,
rózsaszín ez a világ,
rózsaszín ez a világ.
Műanyag az álom,
műanyag az álom,
műanyag az álom...
GOMULKA	Na? Hát nem szépek? Hát nem guszták? Nehogy azt mondd, hogy nem, te girhes, koszos kis vakarcs!
LACIKA	Nem mondok én semmit. Hé, ti gyönyörű műanyag angyalkák, jöttök velem játszani?
BARBIE-BABÁK	Műanyag ez a világ,
rózsaszín az álom...
LACIKA	Tudtok ti egyáltalán beszélni? Játszani? Érezni? Szeretni?
GOMULKA	Kuss, te kis szörnyeteg...
BARBIE-BABÁK	Rózsaszín ez a világ,
műanyag az álom...
LACIKA	Gomulka bácsi, de hát ez rettenetes! Ezeknek a kis rózsaszín vackoknak se ízük, se bűzük...
GOMULKA	Mondtam már, hogy hordd el magad innen, amíg megteheted. Nem a te eszednek, koszos kis létednek való ez a szervezett világ. Különben is, idő van - fölösleges vagy. Tűnj el, éhenkórász! (Megráz egy nagy csengőt. A ház lakói elősereglenek.) Mozgás, mozgás, kezdődik a híradó. Mindenki foglalja el a kijelölt helyét. Figyelem! Esti áhítat! (Bekapcsolja a tévét, mindenki átszellemülten bámulja. Aki véletlenül kizökken az áhítatból, arra Gomulka lesújt a seprűjével.)
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Micoda vidék, micoda ócka vidék... Micoda ember ez a Gomulca.
GOMULKA	Mindenki látta az új tiltóplakátokat? Na, van hozzászólás? (Elszórtan fojtott suttogások - disznóság, szégyellhetné magát, ezt azért már mégse kellene eltűrnünk, pfuj, szemétláda Gomulka... - ) Szólt valaki? Nem hiszek a fülemnek... He? Csak szóljon nyugodtan, akinek nem tetszik valami. Nem fontos ám itt lakni... El is lehet innen költözni, kérem... De el ám... de még hogy el ám...
FEKETE ÖZVEGY	Én a mágám részéről nagyon hélyéslem az új réndéleteket. Végre nem fognak az udvarban zájongani azok a névéletlen porontyok, mosdátlán kis dögök.
VADÁSZ	Csatlakozom a szomszédasszonyhoz, ilyetén módon mindenképpen. Én már azon a ponton voltam, hogy fogom a puskámat, és puff... lepuffantom őket... soha nem tévesztem el a célpontomat, ezt mindenkinek tudnia kell. Magyarán: az életüket mentette meg Gomulka házmester ezzel a nemes és mindenre figyelemmel kiterjedő rendelettel...
FEKETE ÖZVEGY	A mésélés betiltátását különösen nágy gondolátnak tartom, némés Gomulka! Vége a céltalan nyálaskodásnák. A gyérékek a tévéből és a videóból tánulják még a réndét és a fégyélmet; a jót és a rosszát; a szépét és a csúnyát...
GOMULKA	Rendben van. Ezt vártam önöktől. Ezennel kezdetét veszi a Kötelező Lakóházi Reklámnézés.
(Monitorok villannak fel az ablakok helyén, mindegyikben más reklám, hangos, bántó csiricsáré hang- és zűrzavar. Gomulka az udvar közepén áll, hatalmi tébolyában vezényel - a ház lakói pedig átszellemülten nézik a reklámokat, időnként felugranak, tapsolnak, lehanyatlanak: teljes az extázis...)

3. JELENET
NAGYHERCEG	Ez az ember lenne az?
KÉK FESTŐ	Csak rá kell nézned. Mélyen ülő kutyaszemek, agyar a fogak helyén, lapos homlok, ugató beszéd...
NAGYHERCEG	Nem vagy túl engedékeny a barátunkkal szemben.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Teljesz mértékben igazat kell adnom a barátunknak. Kémkedészeim eredményeképpen elmondhatom, hogy nevezett személy egy pondró, féreg, féregpondró, féregfakéreg... de ennek ninc értelme talán.
KÉK FESTŐ	Neked gyerekjáték lesz elbánni vele, nagyherceg.
NAGYHERCEG	Valóban az lenne, ha a varázspálcám rendben lenne.
KÉK FESTŐ	Hogy lehet, hogy egy varázspálca nincs rendben?
NAGYHERCEG	Eltörött. Egészen egyszerűen el van törve a nyavalyás. Emiatt azután csak félvarázslatokra vagyok képes.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Cak félvarázlatokra képesz, el van neki törve a varázpálcája. Félpálca, félvarázlat.
KÉK FESTŐ	Nem értem. Mondj egy példát erre a félvarázslatra.
NAGYHERCEG	Figyelj! Most csettintek egyet, s máris a kezemben van egy... (a sötét magasból egy gitár szánkázik alá, egyenesen a nagyherceg kezébe.) Lám.
KÉK FESTŐ	Csak azt nem értem, mi ebben a fél?
NAGYHERCEG	Régen a gitár gitározott egyedül, én meg hallgattam. Most meg, ha zenét akarok hallgatni, kénytelen vagyok muzsikálni.
KÉK FESTŐ	Ez talán nehezedre esik?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Nem eszik nehezére. Cak azt mondta, hogy moszt zenélnie kell. Dalold el ezüszt gitár....
NAGYHERCEG	Ahonnan én jöttem,
onnan más nem jöhetett még.
Ahová indulok,
oda majd nem követ csak a fény,
az emberek világa
mint a semmi ága
mely nem tart madarat,
nem hajt levelet,
itt egyre ritkább szó... a szeretet...
Hogyha én akarom,
más lesz itt minden a földön,
varázsló erőmmel
a gonosz hatalmát eltörlöm,
de az emberek világa
akkor is a semmi ága
mely nem tart madarat,
nem hajt levelet,
itt egyre ritkább szó... a boldogság...
Én herceg vagyok, uralkodó,
de nincsen népem, árva vagyok.
Herceg vagyok. Uralkodó.
De nincsen társam. Árva vagyok.
KÉK FESTŐ	Ennyi? Hát ez nem sok.
NAGYHERCEG	Na, akkor ide süss!
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Oda szüssz!
(A nagyherceg belép a sötétbe. A következő pillanatban öregasszonyként lép ki a fényre.)
NAGYHERCEG	Nem láttál erre egy frakkos, cilinderes urat, fehér sállal a nyakában és makulátlan tisztaságú fehér kesztyűvel a kezén?
KÉK FESTŐ	Bizony, hogy láttam.
NAGYHERCEG	És nem bántott téged az az illető?
KÉK FESTŐ	A nagyherceg? Nem bánt ő senkit sem.
NAGYHERCEG	Szóval nagyherceg? Neked is előadta a nagy dumát, mi? Úgy nagyherceg őkelme, ahogy én király. Szélhámos, közveszélyes bűnöző. Ha megint találkoznál vele, ajánlom, a saját érdekedben rögtön jelezd Gomulka házmesternek.
KÉK FESTŐ	Még mit nem? Szégyelld magad, ronda vén szipirtyó! Én soha nem adnám fel a barátomat, vedd tudomásul!
NAGYHERCEG	(visszalép a sötétségbe, kis idő múlva csendőrként ugrik a kék festő elé.) Most megvagy, te kis csavargó. Tolvaj, rabló, féreg. Viszlek a börtönbe, holnap reggel fel is akasztanak.
KÉK FESTŐ	Ártatlan vagyok, oda viszel, ahova akarsz. Az én lelkiismeretem tiszta.
NAGYHERCEG	Szövetséget kötöttél a birodalom első számú ellenségével, a nagyherceggel.
KÉK FESTŐ	Nem kötöttem szövetséget. Csak szerettem volna.
NAGYHERCEG	Szóval, nem tagadsz?
KÉK FESTŐ	Nem tagadok.
Elvihetsz, megölhetsz,
hideg földdel megtölthetsz,
megverhetsz, ellökhetsz,
de ne reméld, hogy megtörhetsz,
én nem adom soha fel a barátomat.
NAGYHERCEG	(a sötétből) Mi a barátság, mondd el, mi a barátság?
KÉK FESTŐ	A barátság barátom, az a kincs, mely mindenhol ott van, s sehol sincs... Nagyherceg, hát itt vagy?
NAGYHERCEG	(a sötétségből most Piktor Paktorként lép elő.) Van szerencsém, kék ruhás kisember, Piktor Paktor, a csodafestő.
Mi kerül a vászonra?
Kenyér, ház vagy két kobra?
Kosár, mely a karodra van akasztva? 
Lány, ki be van falazva?
Ég és torony alatta?
Két legényke szaladva?
Tó, mely ki van apadva?
Kabát, amely szakadna?
Horog, amely halakra vadászik?
Út, mely elvezet a házig?
Az a kék hegy, vagy a másik?
Gyermek, ki a porban mászik?
Öreg ember, s hadonászik?
Sellő, amint fuvolázik?
Nyúl, ki bőrig ázik éppen?
Mi legyen rajta a képen?
Tíz pár cipő, barna,
vagy a tigris karma,
vagy a macska körme,
vagy az egér bajsza?
S milyen legyen, kék vagy sárga,
zöld legyen fehér, vagy árva
lilát keverjek? Vagy egy fülest 
leverjek a segédnek, ki a palettát otthon hagyta,
s most az égen keverem
haverem az ezerszínű festéket
s ott keresem a kenyerem.
NAGYHERCEG	Hm. Milyen színűre fessem az ön bajuszát?
KÉK FESTŐ	Nekem még nincsen is bajuszom.
NAGYHERCEG	Akkor a hajácskát?
KÉK FESTŐ	Egészen meg vagyok elégedve a hajam színével.
NAGYHERCEG	Akkor mit fessek be, milyenre?
KÉK FESTŐ	Fesd be az eget zöldre, fesd a füvet kékre, fesd a házat lilára, fesd rá a holdat egy bikára, fesd a tetőt feketére, az ablakot egykettőre fehérre, fesd a havat barnára, foltot fess a csönd arcára, fess most arany könnyeket, s ne sajnáld a zöldeket...
NAGYHERCEG	(Vadul fest. A ronda házkülső varázslatos birodalommá szelídül.) Elégedett vagy már velem?
KÉK FESTŐ	Ügyes kis piktor vagy, Paktor. De a nagyherceg ügyesebb nálad.
NAGYHERCEG	Mi a fenét tud az a nagyherceg, amit én nem? Ne mondd, hogy jobban fest a fickó...
KÉK FESTŐ	Nem fest jobban. Csak ő ecset nélkül is tud festeni.
NAGYHERCEG	Ecset nélkül. Haha. Mivel fest a te nagyherceged, ha ecset nélkül fest?
KÉK FESTŐ	A szívével, barátocskám.
NAGYHERCEG	(meghatódik, de nem mutatja) Azt mondod, hogy a szívével. Na, ezt a szívdumát egyszer-másszor már hallottam. De hát a szívével senki sem tud festeni...
KÉK FESTŐ	Senki, jól mondod, senki. Csak a nagyherceg.
NAGYHERCEG	Akkor én akár mehetek is.
KÉK FESTŐ	Maradsz is, mehetsz is, távozhatsz is, jöhetsz is, a barátom lehetsz is...
LACIKA	Szerbusz kék festő.
KÉK FESTŐ	Lacika, te mitől vagy ennyire bánatos?
LACIKA	Gomulka megint új rendeleteket hozott. Már semmit sem szabad csinálnunk ebben a házban. Tilos labdázni, tilos hangoskodni, sőt, mától mesét mesélni is tilos.
NAGYHERCEG	Nocsak! Ne legyen Piktor Paktor a nevem, ha én ezt értem.
KÉK FESTŐ	Bezzeg, ha a nagyherceg itt lenne... Ő persze tudná, mit kell csinálni ilyenkor...
NAGYHERCEG	Megint a nagyherceg. Ha így állunk, én mehetek is. (Belép a sötétbe.)
LACIKA	Ki az a nagyherceg?
KÉK FESTŐ	A barátom. Rettentő nagy hatalma van. Csak az a baj, tudod, hogy eltörött a varázspálcája.
LACIKA	És nem lehet megragasztani azt a pálcát?
KÉK FESTŐ	Mit tudom én. Lehet, hogy nincs meg a másik fele... te jó ég...
LACIKA	Azt hiszem, most mindketten ugyanarra gondolunk... te jó ég...
KÉK FESTŐ	Jaj, ha a nagyherceg itt lenne, ő biztosan tudná, mit kell tennie.
NAGYHERCEG	(előlép) Már itt is vagyok.
KÉK FESTŐ	Na?
NAGYHERCEG	Mi az, hogy na?
LACIKA	Na?
NAGYHERCEG	Mi az, hogy na?
KÉK FESTŐ - LACIKA	Mondd már meg, hogy mitévők legyünk!
NAGYHERCEG	(erős hatásszünettel) Nem tudom, mi tévők legyünk. Ha pontosan akarok fogalmazni, halvány lila gőzöm sincs.
KÉK FESTŐ	Sejthettem volna. Hogy az egész csak duma volt. Akkor vagy te nagyherceg, amikor én házmester ebben a házban. Trükk volt minden, ócska, trükk. Na, gyerek, menjünk, Lacika. (Még visszafordul.) Nem vagy te több egy kiöregedett bűvészfélénél... herceg...
NAGYHERCEG	Szóval nem. Szóval nem? Oké, pajtikáim. Akkor most figyeljetek!
(Előrántja a fél varázspálcáját, suhintgat, köröket ír le vele. Narancs, banán potyog fentről a két kimeredt tekintetű utcagyerek ölébe. Pattogatott kukorica-eső hull, melyből jócskán jut a nézőtéri gyerekeknek is.)
Látod, ennyi a varázslat,
megigézlek,
de ha rossz vagy, megalázlak,
csak intek,
s öledbe birodalmat öntök,
fejedre banánerdőt döntök...
KÉK FESTŐ	Elegem van ebből. Unlak.
NAGYHERCEG	Értem. Nem kell a jó. Na, fiacskám, akkor kaptok egy kis rosszat. Lecke kell? Lesz lecke. 
(Nagy kígyó kanyargózik alá fentről, megkergeti a gyermekeket, majd szertefoszlik. Helyét egy kék oroszlán veszi át, majd az oroszlán után egy sárkány folytatja az üldözésüket. A két rémült kölyök kifulladva talál menedéket a nagyherceg háta mögött.)
KÉK FESTŐ	Kegyelem, kegyelem!
LACIKA	Kegyelmezz, nagy mágus, legnagyobb varázsló, gróf, vagy mifene, küldd már a francba a ronda dögeidet!
NAGYHERCEG	Hisztek már nekem?
LACIKA - KÉK FESTŐ	De még mennyire.
NAGYHERCEG	És bíztok már bennem?
LACIKA - KÉK FESTŐ	Hú, de milyen nagyon bízunk!
NAGYHERCEG	(Egyetlen mozdulattal megfékezi a tüzet okádó sárkányt.) Akkor mi következik most? A haditerv következik.
LACIKA - KÉK FESTŐ	Akkor következzék a nagy haditerv!
NAGYHERCEG	A kérdésem az, hol van most Gomulka? Ő is a tévét nézi nyilván.
KÉK FESTŐ	Gomulka sohasem nézi a műsort. Ő ilyenkor mindig leoson a pincébe.
NAGYHERCEG	A pincébe? Milyen érdekes. A pincébe. És mit csinál ő a pincében?
LACIKA	Hát azt nem tudjuk.
NAGYHERCEG	Háttal nem kezdünk mondatot. Tehát nem tudjátok, mit csinál a pincében Gomulka.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Tehát nem tudják, micinál a pinszében a Gomilka.
NAGYHERCEG	Te ne szólj bele.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Én nem beleszól.
NAGYHERCEG	Mi lehet a pincében?
KÉK FESTŐ	Én tényleg nem tudom.
LACIKA	Én még annyira sem tudom...
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Én meg nem beleszól.
NAGYHERCEG	Csak Gomulkának van kulcsa a pincéhez?
KÉK FESTŐ	Azt hiszem.
LACIKA	Biztos vagyok benne.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Én nem beleszól.
NAGYHERCEG	Ki tudná megszerezni a kulcsot?
KÉK FESTŐ	Én félek Gomulka közelébe menni.
LACIKA	Én meg mégjobban félek a közelébe menni.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Én meg még mindig nem beleszól.
NAGYHERCEG	(csak most figyel fel percegő árnyalakra) És ha beleszólnál, nagyokos, akkor mit mondanál?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Cak aszt mondanám, hogy a Gomilka a pinecében kiszérleteket végez, ehhez szegítenek neki a fránya kisz ördögöckék, az angyalkák szép sztaniol-szárnyait készül levagdoszni a rettenetesz házmeszter, mert ha lenyirbálja, akkor jó pénzért el tudja adni comagolópapírnak őket, ész ha szikerül neki lenyirbálnia, akkor nem lesz karácony az idén, mert az angyalkák nem tudnak majd karáconykor karáconyfát hozni, meg ajándokokat sze tudnak hozni karácony éjjel, a gyerekek meg ajándok nélkül maradnak egészen. Azon felül és mindegészen Gomilka valamilyen szerkezetet épít, nagy ész füsztölgő szerkezetet, ész valahányszor ebbe a szerkezetbe beleállít egy barbie-babát, vagy éppenszéggel egy már szárnyatlan angyalkát, azok menten eltűnnek. Én attól tartok, a barbie-babákat isz, szegény kisz oktondi barbiekat, azokat isz el fogja pusztítani a rettenetesz házmeszter...
NAGYHERCEG	Na, nekem ettől már zúg a fejem. Ti értitek? (Ha van reakció a nézőtéren, akkor a gyerekeket megfaggatja, értik-e, amit Percegő árnyalak összehablatyolt.)
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Ez még mind szemmi. A kulcot mindazonáltal igen egyszerű megszerezni, mert amikor Gomilka alszik, ész Gomilka néha alszik, akkor a kulc ott van a zebében, a zebe meg a kabátján van, a büdösz és koszosz kabátja meg szék karfájára van dobva...
NAGYHERCEG	Ez fantasztikus! Honnan tudsz te ennyi mindent?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Potomszág. Ez a szakmám. Percegő árnyalak a legszuperebb szuperkém, egyébként marha szerencéd van velem, annyit mondhatok, mert aszt isz kiszaglintottam még, hogy a Gomilka valami nagyon rejtélyeszet isz rejteget a szekrényében, ez a Gomilka... szóval rejteget ott a Gomilka valamit... egy... nem isz egy, hanem cak egy fél... egy fél...
LACIKA - KÉK FESTŐ	...varázspálcát!!!

II. FELVONÁS
1. JELENET
(A ház lakói nézik a tévéképernyőt. Gomulkát a pincében látjuk, Vadász és a fekete özvegy társaságában. Angyalok és ördögök nyüzsögnek körülöttük. A pince tekintélyes részét foglalja el egy csillogó-villogó szerkezet. Fölötte hatalmas tévéképernyő-bábszínház.)
GOMULKA	Mi folyik itt! Sorakozó! Angyalok jobbra, ördögök balra! Igazodás, takarás! Nem vagyok megelégedve a munka tempójával. Dolgozzatok, különben titeket raklak a gépbe! (Riadalom, mindenki vadul elrohan tevékenykedni.)
FEKETE ÖZVEGY	Mindenek előtt köszönet és hála Gomulka úrnak, hogy a lakók közül először, s egyedül bennünket részesített abban a kegyben, hogy leengedett a pincébe. Azon túl pedig: zséniális ez az egész, kedves Gomulka elvtárs, úgy ahogy van, zséniális. Ahogyan ez a szerkezet kinéz, az egyszerűen zséniális. Nem állok távol az igazságtól, ha azt mondom, hogy fántásztikus.
VADÁSZ	Való igaz. Fantasztikus. Ám még mindig nem tudjuk, mire szolgál ez az egész.
FEKETE ÖZVEGY	Azt is mégmágyárázhátná, kedves Gomulka kolléga, hogyan kérültek ide le az ángyálok.
VADÁSZ	És miért akarja levágni a szárnyaikat, ami persze dicsérendő és nagyon rendes cselekedet.
GOMULKA	Csak sorban, sorban, híveim. Kezdjük az angyalokkal. Az angyalok, ugye, a padláson laktak?
FEKETE ÖZVEGY	Ott lákták a kis rondaságok.
GOMULKA	És azt is tudjátok, mit csináltak ezek a kis rondaságok?
VADÁSZ	Én nem vettem észre semmit.
GOMULKA	És amióta fogságba ejtettem őket, és lent vannak a pincében?
VADÁSZ	Azóta sem vettem észre semmit.
GOMULKA	Neeem?
VADÁSZ	Neeem.
GOMULKA	Te sem, vénasszony?
FEKETE ÖZVEGY	Dééé, dééé.
VADÁSZ	Hazudik a fekete özvegy vén boszorka.
GOMULKA	Mit vettél észre, fekete özvegy?
FEKETE ÖZVEGY	Nééém is tuudom. Ááázt hiiszem, hoogy... ázóta sokkal jobb.
GOMULKA	(leereszkedően simogatja meg az öregasszony fejét.) Na látod. Tudod te. (A vadászhoz.) Vegyél példát a fekete özvegyről, te gazember, mert elcsaplak magam mellől.
VADÁSZ	Veszek, Gomulka bácsi, veszek. Csak ne kergess el.
GOMULKA	Rendben van. Most az egyszer megbocsátok.
Az angyalok odafent laktak,
az angyalok álmokat dobáltak
lefelé az emberek közé.
Az emberek meg csak álmodtak,
álmukban a jóságra rászoktak,
nem is értem pontosan, miért.
Nem néztek tévében filmeket,
csak hajszolták egyre az álmokat,
teljesen összevissza éltek.
Nem lehetetett rendet tartani,
nem akartak parancsszót hallani,
mindenki csinált, amit akart.
Így az angyalkákat elfogtam,
így az álmuktól őket megfosztom,
új álmokat kapnak: tévétől.
Akaratukat most elvesztik,
tévét néznének reggeltől estig,
de én ezt nekik nem engedem.
FEKETE ÖZVEGY	Szólni sem tudok a méghátódottságtól. Csak ázért nem sírok, mert ném tudom, hogyán kell sírni.
VADÁSZ	Majd mindjárt a nagylábad ujjára taposok, és egyből tudni fogod, hogyan kell sírni.
FEKETE ÖZVEGY	Mégtennéd a kedvemért?
VADÁSZ	Akár kétszer is... (Rettentően a fekete özvegy lábára tapos. Az ordít, potyognak a könnyei.)
FEKETE ÖZVEGY	Látod, jó Gomulka, ménnyire méghátódtam az ötleted nágyságától?
GOMULKA	Látom, látom. És nem fogom elfelejteni neked, gyermekem.
VADÁSZ	A szárnyak, Gomulka bácsi, az angyalok szárnyait miért akarod levágni?
GOMULKA	Hogy ne legyen karácsony.
FEKETE ÖZVEGY	Né légyén kárácsony? Mícsodá gondolát? Né légyén kárácsony? (Észbekap.) Hát pérszé, hogy né légyén kárácsony, minék légyén kárácsony, a kárácsony az rossz.
GOMULKA	A karácsony az jó. A karácsony az nagyon jó. De nem nekem! Nekem soha nem volt karácsonyom. Engem már gyerekkoromban sem szerettek.
FEKETE ÖZVEGY	Szégény Gomulká bácsi, én szérétlék...
GOMULKA	Ki ne mondd mégegyszer, mert azonnal véged!
FEKETE ÖZVEGY	Szégény Gomulká bácsi, rétténétésen útállák.
GOMULKA	Köszönöm. Ezt vártam.
VADÁSZ	Én meg mégjobban útállak, Gomulka!
GOMULKA	Így helyes. És én is útállak benneteket. Téged, téged, őket, mindenkit. De ne szakítsatok félbe. Engem már gyermekkoromban sem szerettek, mert én sem szerettem senkit. Mások ajándékát éjszaka elloptam. Ha ehető volt, megettem, ha eldugható volt, eldugtam, ha nem tudtam vele mit kezdeni, elrontottam, hogy másoknak se legyen jó.
FEKETE ÖZVEGY	Bé szép émbéri tulajdonságok!
VADÁSZ	Derék. De miért tetted, bölcs Gomulka?
GOMULKA	Mert irigy vagyok. Rettenetesen irigy. Büszke vagyok rá, mennyire irigy vagyok. És ha az angyalok az idén nem tudják kiszállítani azoknak a rossz, ronda, hangos, neveletlen, elkényeztetett gyerekeknek az ajándékokat, akkor az ajándékok megmaradnak, az összes nekem, a karácsonyfákat eladom, vagy elégetem... Nem kell karácsony. Nem kell a karácsonyfa, nem kell a szeretet, nem kell a csillagszóró, nem kell gyertyafényes halvacsora, az esti papa-mama puszi az elégedett kiskölykök képére...
VADÁSZ	Tökéletes. Segítek lenyírni az angyalok szárnyait. Most mindjárt kezdjünk hozzá!
GOMULKA	Még nem lehet. Az angyalok a szárnycsapkodásukkal hűtik a gépezetet működés közben.
FEKETE ÖZVEGY	Az ám. A gépézét. Mire szolgál á gépézet?
GOMULKA	Nagy titkok tudói lesztek ti most rögtön. De senkinek egy szót sem, hallottátok?
VADÁSZ	Emiatt ne fájjon a fejed. Amit eddig elmondtál, az nekünk nagyon tetszik. Szövetségeseid vagyunk.
GOMULKA	Ne fecsegj fölöslegesen. Szóval, ez egy gyermekeltüntető gép. Na, hol van egy gyerek, hadd mutassam be rajta, hogyan lehet eltüntetni egy kisgyereket úgy, hogy sem az apja, sem az anyja nem találja meg soha többé? (Körbejár, befurakszik a széksorok közé, kicsit lehet ijesztő, ahogy a gyerekeket fixírozza.) Milyen is lenne a legjobb a masina kipróbálásához? Talán masnis kislány? Talán pufók kisfiú? Talán egy fehér blúzocskás, szőke leányka? Talán olyan kisfiú, aki az apukája kezét szorongatja éppen... ott van, éppen ő lenne a legjobb... (Elindul valamelyik gyerek felé, de az ördögök a színpadról utána kiabálnak.)
ÖRDÖGÖK	Gomulka, nagyságos fejedelem, ez a kisgyerek itt ólálkodott a pince ablakában, valószínűleg utánad kémkedett! (Hozzák Lacikát.) Elkaptuk, gondoljuk, meg kívánod őtet büntetni.
GOMULKA	Ellenkezőleg. Meg fogom jutalmazni Lacikát. Lacikának hívnak, nem?
LACIKA	Mit akarsz velem tenni, Gomulka bácsi? Én nem csináltam semmi rosszat!
GOMULKA	Tudom én, kisfiam, hogy te semmi rosszat nem csináltál. Éppen ezért akarlak megjutalmazni, Lacika.
LACIKA	Félek tőled, Gomulka bácsi, félek a jutalmadtól is.
GOMULKA	Ugyan, Lacika, ne szamárkodjál már! Szoktál tévét nézni?
LACIKA	Szoktam hát. Ki ne nézne tévét?
GOMULKA	És ki a kedvenc tévéhősöd?
LACIKA	A Dzsoki Jújing.
GOMULKA	Nem akarnál vele találkozni, édes kisfiam. Csak be kellene ide állnod, ebbe a gépbe ide bele, ni, és akkor rögtön találkozhatnál is vele.
LACIKA	Tényleg igazat mondasz?
GOMULKA	Hát persze. Szoktam én hazudni.
LACIKA	És nem lesz semmi bajom?
GOMULKA	Az égvilágon semmi.
LACIKA	Egy kicsit félek. (A gyerekek felé.) Most beálljak a gépbe, vagy ne álljak be?
FEKETE ÖZVEGY	Né ízéljél már, té gyérék, álljál bé a gépbé, áhogy ázt a Gomulká bácsi mondjá... ném hállottád még, hogy mindig szót kél fogádni a félnőttéknek?
LACIKA	Mindig szót kell fogadni?
VADÁSZ	Mindig, te kis vakarcs. Állj be, amíg szépen kérünk!
LACIKA	(az angyalokhoz fordul, de úgy, hogy a gyerekeket is érintse a kérdés.) Ti mit tanácsoltok?
(Az angyalok a fejüket rázzák, hogy ne.)
GOMULKA	Az angyalok nyelvén a fejrázás azt jelenti, igen.
LACIKA	(most az ördögök felé fordul) Szerintetek beálljak a gépbe?
(Az ördögök vadul rázzák a fejüket, hogy igen.)
LACIKA	Az ördögök nyelvén ez a fejrázás azt jelenti, hogy nem?
GOMULKA	Azt jelenti, hogy igen.
LACIKA	Ha mindenki azt tanácsolja, hogy lépjek be a gépbe, akkor nincs mitől félnem, ugye?
(Nekidurálja magát, belép. Gomulka előhúzza a zsebéből a törött varázspálca másik felét, bedugja a szerkezet oldalán lévő lyukba. Hatalmas füst, villogások, dübörgés, földrengés, a barbie-babák föl-alá rohangálnak rémületükben az égbolton - azután kitisztul a szín. Gomulka szertartásosan megtörli a varázspálcát, s a zsebébe rejti. A nagy mágusok rejtélyes arcával nyitja ki a gép ajtaját: Lacika eltűnt.)
GOMULKA	Volt, nincs Lacika. Ki akar szerencsét próbálni? Senki? Akkor menjetek, hozzátok a gyerekeket! (Az ördögök elrohannak.) De ez még nem minden. Most figyeljetek! (Bekapcsol egy gombot, a tévéképernyő-bábszínház képernyőjén megjelenik Dzsoki Jújing és Szamanta.)
DZSOKI JÚJING	Szép napunk van, nemde, drágám?
SZAMANTA	Ne mondd nekem azt, hogy szép napunk van, te szörnyeteg.
DZSOKI JÚJING	Piszok egy csúnya napunk van, nemde, drágám?
SZAMANTA	Ne mondd nekem azt, hogy piszok egy csúnya napunk van, te szörnyeteg.
DZSOKI JÚJING	Hát már nem szeretsz?
SZAMANTA	Soha nem is szerettelek, te szörnyeteg.
DZSOKI JÚJING	Hát már nem vagyok a te imádott Dzsokid?
SZAMANTA	Soha nem is voltál, te szörnyeteg.
DZSOKI JÚJING	Akkor én most... Mi a fene ez? Ki a fene ez a gyerek itt?
LACIKA	Csókolom. Nagyon örülök, hogy megismerkedtünk. Lacika vagyok a Palota utca negyvenhétből. Régi hódolója vagyok a Dzsoki bácsinak.
(Fent, a tévét néző Lacika szüleinek elragadtatott hangja: Nézd, drágám, a Lacika a tévében, és a Dzsoki Jújinggal beszélget éppen! Mama, papa, gyertek, a Lacika a tévében! Hamar, hamar, ezt videóra kell venni, a Lacika nagy ember lett...)
DZSOKI JÚJING	Mit akarsz? Takarodj a fenébe, mert a testőreimmel dobatlak ki innen!
SZAMANTA	Tüntesd már el ezt az undorító férget, drágám! Amíg ez itt van, nem vagyok hajlandó veszekedni veled...
LACIKA	De hát én azt hittem...
DZSOKI JÚJING	Mit hittél? Halljam, mit hittél, te kis pondró?
SZAMANTA	Taposd már el ezt a kis koldusivadékot, kedvesem! Addig én iszom harminc pohár viszkit!
(Lacikát üldözni kezdi Dzsoki Jújing.)
DZSOKI JÚJING	Na, csak kapjalak el, te ronda kis betolakodó, majd adok én neked idepofátlankodni a gazdagok rancsára...
LACIKA	Anya, apa, segítsetek! Haza akarok menni! Segítség, anyához akarok menni... Kék festő, nagyherceg, segítsetek!
GOMULKA	(kikapcsolja a képernyőt.) Ezzel meg is lennénk.
FEKETE ÖZVEGY	Zséniális, méstér.
VADÁSZ	Valamennyi kölyköt el kellene tüntetni, nem?
GOMULKA	Így van. És nem fogják ezek az ostoba szülők keresni vagy kerestetni a gyereküket, mert naponta látják őket a tévében, és azt fogják hinni, hogy van gyerekük. Közben meg már régen nincs. És a rendőrség sem fogja keresni őket. Na, milyen a Gomulka bácsi?
FEKETE ÖZVEGY	Óriási.
GOMULKA	Hozhatják a következőt...
(A szín elsötétül, megvilágosodik az udvar. A ház lakói a tévé előtt ülnek, hipnotizálva figyelik a képernyőt. Gomulka hangját halljuk a sötétből, az udvar lakói pedig reagálnak az eseményekre.)
GOMULKA	Kivel akarsz találkozni, drága gyermekem?
MISI	A Zorróval, Gomulka bácsi.
GOMULKA	A Zorróval, édesem! Nahát, tessék. Állj be oda abba a szép gépezetbe, máris talákozhatsz Zorróval.
(Az udvaron nyüzsgés támad. Hangok: nézd csak, a Misi! A Misi benne van a tévében! A Misi a Zorróval.)
ZORRÓ	Kardélre hányom az egész világot, a mindenét! Beste ellenség, gaz bitangok... Ez meg mi... Garcia őrmester, ki ez a kisgyerek itt a lábaimnál...
MISI	Misike vagyok. Nekem Gomulka bácsi ígérte, hogy találkozhatom a Nájt Rájder bácsival...
ZORRÓ	Ez mindennek a teteje. Szóljon valaki a prodjúszeremnek, hogy dobja ki ezt a kis senkit innen. Különben téged is kardélre hánylak...
MISI	Ne tessék haragudni, de a Gomulka bácsi...
ZORRÓ	Miféle Gomulka bácsi? Ki a fene az a Gomulka bácsi. Azt mondtam, tűnés innen, különben feltűzlek a kardom hegyére...
(Az udvarban zajongás: Rajta, Misi! Adjál neki! Veszi valaki videóra a Misit? Mindjárt szétcsapja a Zorró agyát a Misi! Hiába, mindig tudtam, hogy a fiamból tévéhős lesz...)
MISI	Segítség! Apa, anya, segítség, gyertek és segítsetek, kérlek, el fog pusztítani a Zorró...
(Az udvarból: Fantasztikusan jó színész ez a Misi! Nézd, hogy meg tudja játszani a félőset...)
GOMULKA	(a sötétből) Kivel akarsz találkozni, kisfiam?
FERI	A Nájt Rájderrel.
GOMULKA	A Nájt Rájderrel? Találkozhatsz, drága gyermekem. Állj csak be oda, abba a gépbe... így, szépen... na, ott állsz szépen, Ferike?
FERIKE	Igen, Gomulka bácsi. De ugye, biztosan találkozom a Nájt Rájderrel?
GOMULKA	Ebben egészen biztos lehetsz.
NÁJT RÁJDER	Kit! Balra ötszáztizenhárom egész harmincnégy századfok! Kit! Jobbra egy paraszthajszálnyit... Kit, az ördögbe is... Kit, ki ez itt a szélvédőn...
FERIKE	Kezit csókolom. Ferike vagyok, a Palota utca negyvenhétből. Hogy tetszik lenni, Nájt Rájder bácsi?
(Az udvaron zajongás: Nézzétek, most meg a Ferike! Interjút csinál a Nájt Rájderrel! Hívjátok az apját! Micsoda? Hogy a kocsmában van? Vegye föl neki valaki videóra! Hát az anyja? Mi van? Az meg itt hagyta őket? Micsoda család! És pont ilyeneknek a gyereke kerül bele a tévébe! Ezeknek bezzeg minden összejön. Felháborító! Az ember gürcöl éjt nappallá téve, és semmi. A gyereke sose kerül bele a tévébe. De én megígérem neked, Krisztiánka, hogy ha addig élek is, benyomlak a tévébe... Krisztiánka, hol a fenében vagy, kisfiam... Krisztiánka...)
NÁJT RÁJDER	Ez a gyerek nincs a forgatókönyvben! Takarítsa el valaki innen!
FERIKE	Ez életem legszebb napja... hogy én találkoztam a Nájt Rájder bácsival, az életem legszebb napja...
NÁJT RÁJDER	Meg a legutolsó is, te elvetemült! Tönkretetted a filmemet! Milliós károkat okoztál nekem... Kit, taposd el, taposd el, taposd el...
FERIKE	Jaj... jön az autó... jaj, ne bántsanak... apa... apa... anya... segítsetek... haza akarok menni...
(Az udvarból: Hajrá, Ferike! Rajta, Ferike! Én azt hallottam, hogy a Ferike lesz az új Nájt Rájder... Ha nekem ilyen tehetséges gyerekem lehetne, mint a Ferike... Aggyá’ a Nájt Rájdernek, Ferike, mutasd meg neki, milyen egy nyolcadik kerületi csávó... Figyeld, milyen aranyos a Ferike, ahogy pucol a fekete autó elől... Kilapíccsa, öregem, palacsinta se lesz a Ferikéből, ha a Kit kilapíccsa...)
FERIKE	Gomulka bácsi, tessék segíteni, Gomulka bácsi!
(Az udvar elsötétül, ismét a pincét látjuk. A gép mellett ácsorognak, várakoznak a kisgyerekek. Nagyon sokan vannak. Az angyalok sírnak, az ördögök röhögnek.)
GOMULKA	Csak türelem, gyerekek, csak türelem! Balra, akik a Friderikusz Sanyikával akarnak találkozni. Jobbra, akik a Rózsagyurival akarnak talákozni. Csönd legyen, angyalkák, ti is sorra kerültök. (Egy nagy ollóval hadonászik.) Csönd legyen!
De jó nekem, rossz vagyok,
és senkit sem szeretek,
sose mondok igazat,
s mindenkit tönkreteszek.
De jó nekem, rossz vagyok,
rontok, bontok, mérgezek,
egyfolytában hazudok,
a lelkedben lépkedek
mocskos, piszkos bakkancsommal
De jó nekem, rossz vagyok,
folyton rosszat forralok,
nincs barátom, nincsen társam, 
megmérgeztem, tönkretettem őket,
az ostoba, hiszékeny semmirekelőket.
Mert:
mézes-mázos minden szavam,
szavak mélyén titkos méreg, 
meghallgatsz, s nem veszed észre 
szívedbe került a métely,
rág benned a sárga kétely,
nincsen többé nyugodt napod, 
nincsen többé nyugodt éjed, 
nincsen társad, nincs reményed,
a tanácsot tőlem kéred,
s én csak tovább rontalak
Oktalan, hiszékeny alak -
s végül elpusztítalak.

2. JELENET
(Nagyherceg és Kék festő a ház tövében üldögélnek. Mindketten szomorúak.)
KÉK FESTŐ	Eltűnt. Egyszerűen megfoghatatlan. Eltűnt. Itt volt, és nincs itt többé. Te érted ezt, nagyherceg?
NAGYHERCEG	Nem egészen. Mentségemre szolgáljon, hogy én nem sok dolgot értek meg a ti világotokból. Jószerével semmit.
KÉK FESTŐ	Lacika szőrén-szálán eltűnt. Megmondtam neki, hogy ne menjen a pince közelébe, nem? Szerintem a Gomulka bácsi keze van a dologban.
NAGYHERCEG	Rémeket látsz. Nem lehet az a Gomulka annyira rossz, mint ahogy állítod.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Pedig hogy éppenszéggel pontoszan annyira rossz, ahogy a kék fesztő állítja.
NAGYHERCEG	Na, már csak te hiányoztál, percegő árnyalak.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Tudom, hogy perszegő árnyalak mindig hiányzik. Azért vagyok moszt itten. Nagy híreket hozok.
KÉK FESTŐ	Mondjad már, ember.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Miféle ember? Én ember? Ember én? Én nem vagyok ember! Ember aki mondja! Szemtelen tackó! Még egy ilyen, ész megtagadom az információáramoltatászt.
KÉK FESTŐ	Bocsánat, drága percegő árnyalak, ne haragudj, de elveszett a barátom.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Még ha elveszett volna. Akkor nem lenne ekkora nagy a baj. De te barátod eltűnt.
KÉK FESTŐ	Az ugyananaz.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Affenét! Aki elveszett, azt meg lehet kereszni. De aki eltűnt, aszt nem lehet megkereszni.
NAGYHERCEG	Ostobaság. Miért ne lehetne megkeresni azt, aki eltűnt?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Mert akit Gomilka báci tüntetett el, az el van tünve. Ész Lacikát Gomilka báci tüntette el. Abszolútli. Végérvényeszen. Betüntette az összesz gyereket a tévébe.
NAGYHERCEG	Hova? A tévébe?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Éppenszéggel, hogy oda. Ravasz módszer, annyi szent. A gyerekeltüntetőmaszinája - mert a cirkefogó vén cibésznek ilyenje van ám - nem megszemmiszíti a gyerekeket. Nem, mert az törvénybe ütköznék, ész Gomilka szereti a rendet, féli a törvényt. Inkább áthókuszpókuszolja őket a maszinájával a tévébe, ész onnan pedig ninc visszaút. Műszorok lesznek a gyerekek, a szüleik meg cak nézik őket, cak nézik őket, még jól isz szórakoznak rajtuk, cak azt nem veszik észre, hogy a valószágban ninc többé kiszgyerekük.
NAGYHERCEG	Ez rettenetes. Valamit tennünk kell.
KÉK FESTŐ	Éppen jókor jutott eszedbe a gondolat.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Annál isz inkább ajánlatosz a celekvész, mert moszt éppenszéggel téged keresznek.
KÉK FESTŐ	Engem?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Naná, hogy téged. Te vagy az egyetlen gyerek a házban, akit még nem szikerült Gomilkának beizélnie a tévébe.
NAGYHERCEG	El kell foglalnunk a pincét!
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Okosz gondolat, de azzal cak az angyalokon szegítesz. Legfeljebb az ördögökön, de azokon meg minek?
NAGYHERCEG	Ki kell szabadítanunk a gyermekeket a tévé rabságából!
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Ez már jobb ötlet.
KÉK FESTŐ	De hogyan?
NAGYHERCEG	De hogyan?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	De hogyan?
MÓCÁRT	Csokit vegyenek! Dzsokit vegyenek! Csokis Dzsokit vegyenek! Na, vesztek bámész lelkek, vagy nem vesztek? Ha vesztek, utána a csokis dzsokiért megvesztek, ha nem vesztek, a bánattól megvesztek, szóval mindenképpen esztek, vagy csokit, vagy könnyet esztek, s ha nem vesztek, akkor elvesztek, én az üzleten semmit se vesztek...
NAGYHERCEG	(Pénzt dob Mócártnak, aki egy Dzsoki-csokit ad neki cserébe. Nagyherceg nézegeti.) Remek. Egészen találékony. Te engem emlékeztetsz valakire, hékás...
MÓCÁRT	(elfakad sírva) Ne is mondd, nagyherceg...
NAGYHERCEG	Te tudod, hogy ki vagyok?
MÓCÁRT	Én ne tudnám? Ne legyen Mócárt a nevem, ha nem találkoztunk már legalább egyszer. Na mindegy. Szóval, ha már így kérdeztetek...
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Nem kérdezte a Mószártot senki!
NAGYHERCEG	Elhallgass! Hallgatunk!
MÓCÁRT	Hogy beszéljek, ha el kell hallgatnom?
NAGYHERCEG	Megvan. Tényleg te vagy Mócárt!
MÓCÁRT	Mócárt, aki voltam. Mert egy ideig, ugye, a Mozart-kuglert - na, mi is az a ti nyelveteken? - hát azt a kerek csokit, na, csokitallért forgalmaztam az embereknek. Tudod, van egy névrokonom, az ő arca van a csokikon. Van? Volt. Hallod őt? Amikor csönd van, hallani lehet. Legyen egy kicsi csöndje a füleknek... (Fülelnek. Fölerősödik a Mozart-zene, elnyomja a tévézajokat. Megbűvölve hallgatnak. Majd ismét a tévézaj veszi át az uralkodó szerepet, a Mozart-muzsika eltűnik.) Szóval, volt idő, amikor az emberek még zenét hallgattak. Mozart-zenét. És ették a Mozar-kuglert, mert az finom. Volt. És eljött az idő, amikor már nem hallgattak Mozart-zenét, sőt, semmilyen zenét sem, csak a tévét nézték. Egyetlen Mozart-csokit sem vettek meg. És akkor azt mondta az én szomorú gazdám: ha nem kell a Mozart-csoki, kellhet majd a Mozart-Dzsoki. Az én Mozartom finom kis képe helyett - na gyere, nézd meg még egyszer - annak az erőszakos alaknak a képe van. És veszik, veszik, mint az új csokit... az új csokit, a Jújing Dzsokit.
Ha nem kell neked a Mozart-csoki,
itt van, fogd, a csoki-Dzsoki,
nem édes és nem keserű,
csak amolyan Dallas-szerű,
hiszen tudom, mindegy neked,
csak a Dzsoki Jújing legyen,
minden gyerek, felnőtt, öreg
mostantól csak ilyet ehet,
a Dzsoki-tallér egyszerű,
a Dzsoki-tallér nagyszerű,
Dzsoki-tallér, Dzsoki kép,
Dzsoki Jújing nagyon szép
és nagyon jó - zabáld!
KÉK FESTŐ	Dehát ez szégyen, nem? Hánynom kell attól, amit hallok.
MÓCÁRT	Szégyen, nem szégyen, ifiú ember, csakis Dzsoki-csokit végyen!
NAGYHERCEG	Figyelj rám, Mócárt, csokiember, néha Dzsokiember, nagyon fontos lenne tudnom, van-e még - olyan igazi - Mozartos csokid?
MÓCÁRT	Hogy van-e? Hát persze, hogy van. Sőt, különleges Mozart-csokikat is őrzök a szatyromban. Olyanokat, amelyek zenélnek is. Mozart-zenét, bár nem hiszem, hogy valaki is emlékszik még rá...
NAGYHERCEG	Akarsz a szövetségesünk lenni?
MÓCÁRT	Boldogan. Nem tudom ugyan, kik vagytok, mit akartok, de biztos vagyok abban, hogy a helyzet csak javulni fog, ha veletek szövetségre lépek. Ámbátor, mit is kéne majd csinálnom?
NAGYHERCEG	Semmit. Ha eljön a pillanat, oszd szét az emberek között a Mozar-csokikat. Az igaziakat. A zenélőket. Rendben?
MÓCÁRT	Semmi akadálya, felséges úr. Csak majd jelezd, mikor jön el a pillanat. Kérhetem?
NAGYHERCEG	Jelezni fogom.
Éjszaka, ha árnyak járnak,
s eget karistolnak madárszárnyak,
éjszaka, ha sötét honol,
és a hold dobján űri szél dobol,
akkor jön majd el az időnk,
álmot hozunk ismét, s a föld
lakói majd mind álmodnak,
újra...
Tartalma lesz álmodnak,
álmodban nagy fehér hattyúk
hófehér zenéket hoznak...
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Megfeszülök a nyugtalanszágtól. Én ezt nem értem, Nagyherceg! Tesszék nekem részleteszen elmagyarázni, ész ne tesszék itt nekem folyton énekelni, mert én aztat nem értem.
NAGYHERCEG	Mondd csak, hogyan is működik az a bizonyos gyermekeltüntető gép?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Beleállítja a gyermekeket a Gomilka szaki, azután...
NAGYHERCEG	Nem az érdekel. Hogyan indítja el a gépezetet?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Hogyan, hogyan, hát gyorszan.
KÉK FESTŐ	Nem az a lényeg. Mivel? Gombbal? Fogantyúval?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	(a gyerekek felé fordulva) Nem emlékszem. Fogantyúval? Mivel isz? Gombbal? Kabáttal? Miféle kabáttal? Ja, gombbal! Nem gombbal. De mivel isz? Nem jut eszembe... Mivel isz? (Gesztusaival a gyerekek segítségét kéri.) Ez az! Valami botfélével... vesszővel... nem! Pálcikával...
KÉK FESTŐ	Varázspálcával!
NAGYHERCEG	Ettől féltem.
MÓCÁRT	Egy nagyherceg soha nem fél. Kapsz tőlem egy ingyen Mozart-tallért. Az majd zenél a szívednek, nagyherceg... na, ne szabódj, fogadd csak el, nekem úgyis ingyenbe van, s a fenének se kell mostanában...
NAGYHERCEG	(elteszi a Mozart-tallért) Köszönöm, barátom. Mindjárt könnyebb a szívemnek, hogy Mozart-zenére dobol. De amitől féltem, attól félek most is. Gomulka, a rettenetes házmester a varázspálcám elveszített felével csinálja a hókuszpókuszait. Szégyen...
KÉK FESTŐ	Vissza kell szereznünk a varázspálca másik felét!
NAGYHERCEG	Én nem tudom... hogyan kell... lopni.
KÉK FESTŐ	Feláldozom magamat. Én tudom. Rendben, visszalopom a varázspálca másik felét. De csak a te kedvedért. Jó ügy érdekében talán a lopás sem bűn. Ámbátor, azt a pálcát Gomulka bácsi lopta el tőled, tehát nem visszalopom, csak visszaszerzem, ugyebár...
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Ez a kékfesztő egy hősz. Mindig tudtam, hogy egy horibilisz nagy hősz. Cak úgy be fog hatolni Gomilka rettenetesz szobájába, ész el fogja hozni a zebéből a pálszika mászik felit. Elhozza. Meg a kulcot isz. A pinsze kulcát. Ész ha nem? Akkor meg mi van?
NAGYHERCEG	Akkor baj van, barátaim. Akkor nem tudjuk visszavarázsolni a gyerekeket a tévéből.
MÓCÁRT	Nesze, te is kapsz egy igazi Mozart-kuglert, hátha szerencsét hoz!
NAGYHERCEG	Indulj utadra, kékfestő, s járj szerencsével. A ház gyermekeinek a sorsa a te kezedben van!
Csak indulj most, kis barátom,
juss át zárt ajtón, hideg rácson,
s ha varázspálcámmal visszatérsz:
az élet e házba is visszatér...
Menj, menj, menj,
én várok majd rád,
menj, menj, menj,
és térj vissza hozzám,
menj, menj, menj,
de légy óvatos,
menj, menj, menj,
tudom, az álom majd visszahoz...

3. JELENET
(Néma jelenet. Feldereng Gomulka elhanyagolt lakása. A házmester az ágyában hortyog. Résnyire nyílik az ajtó, kék festő oson be rajta. Kezében pemzli, festékes vödör. Pár gyors mozdulattal kékre festi a fekete falú szobát. Azután kutatni kezd Gomulka kabátzsebében, megtalálja a pince kulcsát. Diadalmasan felmutatja. A szekrényhez lép, ahol feltehetően a varázspálca felét rejtegeti a rettenetes házmester. Kihúzná a fiókot, ám ügyetlenül fellöki a polc mellett álló széket. Gomulka horkan, felül az ágyában, kék festő - a varázspálca nélkül - menekülni kényszerül.)

4. JELENET
(Éjszaka. Nagyherceg, kék festő, percegő árnyalak és Mócárt a ház tetején állnak. A nagyherceg előveszi varázspálcáját.)
NAGYHERCEG	Álmot hoztam, álmokat,
álmodj most, szép álmokat,
álmodd azt, hogy boldog vagy,
álmodd azt, hogy szabad vagy,
álmodd azt, hogy réten vagy,
álmodd azt, hogy ébren vagy,
álmodd azt, hogy gyermek vagy,
álmodd azt, hogy ismét vagy,
álmodd azt, hogy kék az ég,
álmodd, vár a messzeség,
álmodd, nap süt, s hull a hó,
álmodd, ébren élni jó,
álmodd, játszol fiaddal,
álmodd, sétálsz lányoddal,
álmodd, álmodsz az álmoddal...
álmodj, álmodj,
álmodj, álmodj,
és szállj, ha szállnod kell,
és várj, ha várnod kell,
és lépj, ha lépned kell,
és élj, mert élned kell...
és nézz szét,
lásd a világot,
és nézd a hajnalt,
és nézd az alkonyi lángot,
és nézd, lenn a téren a fákat,
és lásd, hogy nőnek az árnyak,
és halld, hogy a villamos csenget,
és figyelj, és halld meg a csendet,
és várd, hogy egy hang majd szólít,
és tudd, hogy jó lesz, jó lesz, jó lesz majd így...
térj vissza magadhoz,
az idő, majd mindent elhoz,
mindent, amit másnak kínál most - 
a műanyag-világ,
a képernyő-világ,
a reklám-világ,
a pénzéhes világ,
a hazug világ,
az elrohadt világ,
a konzum-világ,
a computer-világ,
a Gomulka-világ...
(Mócárt kivételével eltűnnek a sötét égben. A ház lakói sorban felébrednek - avagy végre igazán elalszanak -, s boldogan kiabálnak: Álmodom!... Álmot látok, de jó, de jó!... Megint tudok álmodni... De szép, de szép!... Milyen különös az élet... Mócárt Mozart-tallérokat dobál be nekik az ablakokon, Mozart-zene szól egyre hangosulóbban, hatalmas, tiszta harmóniák keverednek a színen. A felső szint elsötétül, megvilágosodik a pince. A nagyherceg a gyermekeltüntető gép előtt áll. Mellette percegő árnyalak és a kék festő. Fent a monitoron teljes zűrzavar, tévésztárok és eltűnt kisgyerekek jelennek meg, kiabálás, sírás, panaszkodás. A nagyherceg lázasan szereli a gépezetet.)
NAGYHERCEG	Az ördögbe...
ÖRDÖGÖK	Szolgálatodra!
NAGYHERCEG	Erre nem is gondoltam! Pedig milyen kézenfekvő! Hát ez az! Indulás, vigyétek vissza az angyalokat a padlásra, kicsi gonoszkák, az ellopott barbie-babákat pedig szállítsátok vissza a jogos tulajdonosaiknak! Mind egy szálig! Értettük?
ÖRDÖGÖK	Értettük. Nálad a varázspálca, tehát te vagy a főnök!
KÉK FESTŐ	Sikerül, nagyherceg?
NAGYHERCEG	Sikerülnie kell.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	A nagyherszegnek szikerül mindig minden. Te viszont szajnosz nem hoztad el a varázpálsza mászik felét, s ebből még lehetnek bajok.
KÉK FESTŐ	Miféle bajok?
NAGYHERCEG	Kevés az energiám. A varázspálcámban van az energiám. Ha sikerül átalakítanom a gyermekeltüntető gépet gyermekvisszatüntető gépre, akkor a fél varázspálcámat majd be kell dugnom a masinába. Minden visszatüntetés elvesz tőlem egy bizonyos energiamennyiséget. Az is lehet, mire az utolsó gyermeket megmentem, elfogy az energiám. És meghalok. De nem kell sajnálnotok. Én nagyherceg vagyok, s a nagyhercegek állva halnak meg, mint a fák.
KÉK FESTŐ	Én nem akarom, hogy meghalj!
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Én szem akarom. Legalább ülj majd le olyankor, ész ne állva... Mi a fransznak meghalni, amikor lehet élni isz, akkor meg mi a fransznak akarsz meghalni?
NAGYHERCEG	Nem akarok meghalni, természetesen. De a gyerekeket meg kell mentenie valakinek. Nekem kell őket megmentenem. (A nézőtér felé is.) Vagy nem így gondoljátok?
KÉK FESTŐ	Ha Lacikára gondolok elszorul a szívem. Meg kell mentened Lacikát.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Herszegem, meg kell mentened a ferikéket, a pisztikéket, a józikákat, az irénkéket, a szárikákat, a juditomékat, a julszikat... Ha nem muszáj, ne halj meg, nagyherszegem, de ha mászként nem lehet, akkor áldozd fel magadat, tudod, a gyerekek miatt, hiszen ők nem tehetnek szemmiről, herszegem...
NAGYHERCEG	(szerel. A masina füstöl, pöfög, szikrázik, villog.) Sikerülni fog. Sikerülnie kell.
(Fentről kétségbeesett hangokat hallani. Hol vagy, Ferike? Hová tűnt a Lacika? Eltűnt az Irénke! Nem látta valaki a kisfiamat? Nem látta valaki a kislányomat? Nem érdekel a filmje, a gyerekemet akarom! Kapcsolja ki a rohadt tévéjét, segítsen inkább keresni a gyermekemet! Segítség, elveszett a gyermekem? Mikor veszett el? Nem tudom, a tévét néztem, abban még megvolt...)
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Ha felébresztetted őket a tévéálmukból, felszégesz uram, akkor moszt márt ne tesszék izélni itten, tesszék visszaadni az ő gyermekeiket nekik... mégiszcak szülők, elvégre, ha olyanok isz, amilyenek isz...
KÉK FESTŐ	Az angyalok visszakerültek a padlásra. Mostantól megint tudnak álmokat dobálni a ház lakóinak. Vége a tévé uralmának! Te igazi herceg vagy, nagyherceg.
NAGYHERCEG	Köszönöm. (Rendkívül fáradt.) Azt hiszem, készen vagyok.
KÉK FESTŐ	Akkor miért nem kezded el?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Lássz neki, nagyherceg, ne izéljél itten!
NAGYHERCEG	Szeretnék elbúcsúzni tőletek.
KÉK FESTŐ	Búcsúzni?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Búcsúzni? Miért?
NAGYHERCEG	Mondtam nektek, a fél varázspálca energiája ahhoz elég lesz talán, hogy a gyerekeket visszahozzam az életbe. De kevés ahhoz, hogy visszajussak a bolygómra, a hazámba. És még Gomulkát sem győztük le...
KÉK FESTŐ	Nem akarom, hogy meghalj...
NAGYHERCEG	Az én bolygómon ismeretlen fogalom az, hogy halál. Én nem fogok meghalni. Én csak eltűnök, akár a hajnali pára...
KÉK FESTŐ	De én azt sem akarom, hogy eltűnj...
NAGYHERCEG	Hibát követtem el, amikor nem vigyáztam a varázspálcámra. Ha nem vagyok könnyelmű, Gomulka most nem az a szörnyeteg, aki gyermekeket tüntet el, hanem egy jóságos, öreg, türelmes bácsi. De a varázspálca birtokában óriássá növesztette magát, és pusztítóvá vált. Az én hibám, nekem kell jóvá tennem. Isten veletek, barátaim.
KÉK FESTŐ	Nagyherceg, emlékezni fogok rád. Az ördögbe...
ÖRDÖGÖK	Parancsodra...
KÉK FESTŐ	Kösz... nem rólatok van szó... szóval, sajnálom, nagyherceg... de tudom, meg kell tenned... a gyerekek... tudod... a gyerekeket meg kell menteni...
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Nagyherszeg, ha te meghalol, én isz meghalok... Én nélküled nem akarok perszegni többé...
NAGYHERCEG	Fölkészültem! Végre! Mit érdekel engem a sorsom! Nézzétek!
(Pálcáját a szerkezetbe dugja. Csattogás, villámlás, szikrák esője... Sorban kiperegnek a gépből az eltüntetett gyerekek. Fentről hangok: Ferike, tessék becsomagolni a táskádba! Villanyoltás, holnap iskola, Judit, Sára! Julcsi, hagyd abba a gitározást, tessék szépen ágyba bújni... Nem kellett volna annyit csavarogni...)
NAGYHERCEG	Fogy az energiám. Még bírom... még bírom... gyertek, gyerekek, siessetek... gyertek... fáradt vagyok... gyenge vagyok... álmos vagyok... Olyan gyenge vagyok... (A herceg lassan eldől, a gépből kipereg az utolsó visszatüntetett gyerek is. Fent vakító fény gyúl ki, Gomulka jelenik meg az udvarban.)
GOMULKA	Micsoda felháborító szemtelenség! Valaki befestette a falamat kékre. Valaki kékre festette az eget. Valaki kékítőt mert oldani az ég vizében. De ne aggódjatok, megkeresem, megtalálom, és szörnyű lesz a bosszúm. Álomszagot érzek! Itt valaki álmodni mert! Megint! Ki mert álmodni? Gyerekszagot érzek. Csak nem jöttek vissza azok a ronda, hangos, neveletlen gyerekek a tévéből? Angyalszárnysuhogást hallok a padlásról. Csak nem szabadultak ki az angyalok? Ellenem fordultatok, bitangok? Mindenkit el fogok tüntetni, nem csak a kölyköket... az egész házat... az egész utcát... az egész várost... az egész országot... Európát... a világot... Majd megmutatom én nektek, ki húzhat ujjat Gomulkával...(Észreveszi, hogy nincs a zsebében a pincekulcs.) A kulcs! Valaki ellopta a kulcsomat? S a tettesnek itt kell lennie... Te voltál az? Te voltál az? Vagy talán te? Te igazán gyanús vagy... a szemed sem áll jól...
(A pincében a kék festő, Lacika és a percegő árnyalak megpróbálja elhúzni a géptől a nagyherceg élettelen testét.)
KÉK FESTŐ	El kell rejtenünk őt... Ha Gomulka itt találja, vége.
LACIKA	Nekünk sem ártana elrejtőznünk, mert nekünk is végünk.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Vége van már itten mindennek... elveszítettük a játszmát, jön Gomilka, és nekünk annyi...
KÉK FESTŐ	Minden hiába volt...
LACIKA	Mehetek vissza abba a rohadt tévébe megint... Legalább az anyukámhoz felszaladtam volna...
GOMULKA	(Várható volt a megjelenése, mégis váratlanul bukkan fel az ajtóban.) Hát így állunk. Sejthettem volna, hogy ti vagytok azok. Falhoz! Ördögök, fogjátok el őket!
KÉK FESTŐ	(felkapja a nagyherceg varázspálcáját, az ördögök felé sújt vele.) Vissza, rusnya férgek, nálam van a varázspálca, én parancsolok!
ÖRDÖGÖK	(kacarásznak rajta.) Az már lejárt pálca. Cserélj benne elemet, így nem ér! A Gomulka úréban van elem, ő a parancsnok... (Lefogják a gyerekeket, percegő árnyalak kereket old egy résen keresztül.)
GOMULKA	(kitépi kék festő kezéből a varázspálca másik felét.) Erre vártam, ezt kerestem. A pálca hiányzó felét. Köszönöm, nagyon köszönöm, drága gyermekem, hogy elhoztad nekem. Hurrá, megvan a másik fele! Én vagyok a legnagyobb...
KÉK FESTŐ	A varázspálca nem a tiéd, hanem a nagyhercegé.
GOMULKA	Nagyherceg? Csak nem ezt a földön heverő szánalmas alakot nevezed te nagyhercegnek? Ezt a színházból kikopott züllött alakot? Ennek már vége. Kipurcant. Én viszont élek. De még mennyire élek. És a varázspálca segítségével én leszek mostantól a világ ura!
KÉK FESTŐ	Gazember.
LACIKA	Undorító vagy, Gomulka bácsi. Egy rakás szemét.
GOMULKA	Ti loptátok el a kulcsomat, nem? (A gyerekek bólogatnak.) Ne merjetek hazudni! Melyikőtök volt?
KÉK FESTŐ	Én.
LACIKA	Én.
KÉK FESTŐ	Nem ő, hanem én.
LACIKA	Nem igaz, nem ő volt, én voltam az, engem büntess meg! Különben is utállak, megvetlek, lenézlek, te gonosz öregember.
GOMULKA	Hm. Kemény beszéd. Valamiért mégis tetszetek nekem. Csalódtam a felnőttekben. Egy pillanatra leveszem a szememet róluk, máris álmodni akarnak, a majom gyereküket nevelni. Nem kellett nekik a jólét, hát majd rabszolgát csinálok belőlük. A kölykeiket meg végérvényesen eltüntetem. S ti fogtok ebben segíteni. Ti lesztek az én szövetségeseim. Gondoljatok bele, mindent megkaptok, amit csak akartok, gazdagok lesztek, hatalmat kaptok tőlem, lesz bőrfocitok, kastélyban fogtok lakni, csirkecombot fogtok minden nap enni, s annyi csokit utána, amennyi csak belétek fér... Na, vállaljátok a szövetséget?
KÉK FESTŐ	Veled soha.
LACIKA	Inkább meghalunk.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Engem meg sze kérdezel, hogy vállalom-e a szövetszéget veled, Gomilka?
GOMULKA	Ki ez?
KÉK FESTŐ	Percegő árnyalak, a nagyherceg szárnysegédje.
GOMULKA	Remek. Mutass példát ennek a két fafejűnek. Nos, vállalod, hogy a szárnysegédem leszel? Percegni fogsz nekem is, akár a nagyhercegnek?
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Perszegjen neked a szú abban a fafejedben, Gomilka! Cak eszt akartam mondani. (Előjön a résből.) Cak nem hiszed, hogy el fogok menekülni előled? Te randa tejbetök.
GOMULKA	Ostoba férgek. Nem látjátok, hogy a nagyhercegnek vége?
KÉK FESTŐ	Ő mindig a barátom marad.
LACIKA	És az enyém.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Ész az én nagyuram, te goromba, iromba, osztoba házmeszter-ke.
(Hirtelen Mozart-zene hangzik fel. Gomulka összerándul, keresi a forrást. A nagyhercegből jön a zene. Gomulka benyúl a zsebébe, kiveszi a zenélő tallért, a földre dobja, és rátapos.)
GOMULKA	Ennyi. Ezt az ízlésromboló zenebonát betiltottam. És most... eljött az én időm. Összeillesztem a pálca két felét, és én leszek a világ ura. Mindent és mindenkit el fogok pusztítani. Egyedül leszek a világon, minden az enyém lesz... hatalmas vagyok, Gomulka, az uralkodó...
(A gyerekek megpróbálják megakadályozni a pálcaegyesítésben, de az ördögök lefogják őket. Gomulka összeilleszti a pálca két felét, vakító fény támad, dörgés, földindulás, egyszerre elsötétül minden. Azután fény, s Gomulka helyén ott áll fényes, hercegi öltözékben a nagyherceg. Az égből luftballonok szállingóznak alá, pattogatott kukorica esik, talán Mozart-kugler is lepottyan néhány darab. Halk, kellemes Mozart zene, angyalok suhognak a légben, a ház ablakaiban kigyulladnak a karácsonyfák, talán az ördögöknek is jut a pincében egy szép karácsonyfa.)
NAGYHERCEG	Boldog karácsonyt, gyermekeim!
KÉK FESTŐ	Nagyherceg! Te élsz? És megint van... Karácsony?
NAGYHERCEG	Amint látod.
LACIKA	Gomulka bácsi eltűnt.
NAGYHERCEG	Eltűnt örökre.
KÉK FESTŐ	Hova lett Gomulka bácsi?
NAGYHERCEG	Volt, nincs. Én voltam Gomulka bácsi.
KÉK FESTŐ	Te voltál Gomulka bácsi.
NAGYHERCEG	Én bizony. Amikor a varázspálcám kettétört, én két részre szakadtam. Tudjátok, a nagy varázslóknál ez már csak így van. Az egyik felem rossz volt, a másik pedig jó. S tudjátok, mi döntötte el, hogy a varázspálca egyesítésekor nagyherceg leszek-e ismét, vagy Gomulka, a rettenetes házmester? Az, hogy hűségesek maradtatok hozzám. Hogy nem hagytatok cserben, mikor Gomulka csábított benneteket. Mert tudjátok meg, a barátság a legnagyobb varázslat, erő a világon. Minden varázspálcánál nagyobb hatalma van a barátságnak.
KÉK FESTŐ	Nagyherceg! Elmondanád nekünk, hogy mi a barátság?
NAGYHERCEG	Hiszen tudjátok ti azt nagyon is jól. Azért... elmondhatom. (Az égből gitár szállingózik alá a nagyherceg kezébe.)
KÉK FESTŐ	Mi a barátság, mondd el,
hogy mi az a barátság!	
NAGYHERCEG	A barátság, tudod, a barátság,
hát a barátság - az csak egy olyanság.	
LACIKA	Az olyanság, vajon milyenség,
s a milyenség miért olyanság?	
NAGYHERCEG	Hiszen, ha tudnám én,
nem lennék ily’ szerény,
nem lennék oly’ szegény
hahogyha tudnám én,
hiszen de nem tudom,
azért vagyok uton
éjjel és nappal,
nappal és éjjel,
világcsavargója, ki az életét
széjjel csatangolja, járja,
és nincsen is társa... és nincs társa...
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Mi a barátszág, mondd el,
hogy mi az a barátszág!
NAGYHERCEG	A barátság, tudod, a barátság,
hát a barátság - az csak egy olyanság.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Az olyanszág, vajon milyenszég,
s a milyenszég miért olyanszág?
NAGYHERCEG	A földet bejártam,
társat nem találtam.
Az eget bejártam,
senkit sem találtam,
ki mellettem maradt volna.
Egyedül a rózsa,
egy kényes, gyönge, gyámoltalan rózsa, 
ki az életét velem megosztja.
Ezért az életem képtelenség,
ezért, hogy száz s ezer naplementét
nézek, s éjjelente sok fénylő csillagot:
herceg vagyok, uralkodó,
de nincsen népem, árva vagyok!
KÉK FESTŐ	A barátság, barátom, az a kincs,
mely mindenhol ott van, de sehol sincs,
már épp megfognád, de akár a homok:
ujjaid közül a semmibe csorog.
LACIKA	A barátság, barátom, az olyan,
mint a láz, mely égeti arcodat,
ha gondtalan vagy, észre sem veszed,
de nélküle a szíved bús, beteg.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	A barátszág, barátom, olyan mély,
Mint a kút, melynek vize éjszötétbe vész.
Mint gyökérnek víz, levélnek a Nap,
a barátszág életvágyat ad, és ad
(Soronként váltják egymást az énekben)
annyi mást, 
arcodra mosolygást,
mosolyba fényeket,
fényekbe életet,
életbe nevetést,
nevetésbe szeretést,
szeretetbe karolást,
karolásba dalolást,
dalokba az ízeket,
ízekbe a színeket,
színekbe az illatot,
illatba a holnapot,
holnapba a tegnapot,
tegnapba fénylő Napot,
fénylő napba ágakat,
lombos ágra madarat,
madár-hangba szélverést,
szélverésbe ébredést,
ébredésbe vágyakat,
vágyainkba szárnyakat,
szárnyainkon repülést,
repülésbe szédülést,
szédületbe zuhanást,
zuhanásban suhanást,
suhanásban érkezést,
szeretetben létezést
ad a barátság... s annyi mást is még...	
KÉK FESTŐ	És most el fogsz menni?
NAGYHERCEG	Még nem. Most már rengeteg időm van - rengeteg energiám. És vannak szövetségeseim is. Meg fogjuk szabadítani az embereket a tévé rabságától. Ismét álmodni tanítjuk őket. Szeretni. Visszaadjuk nekik az elveszített meséket. Segítetek nekem ebben?
VALAMENNYIEN	Segítünk, hát persze, hogy segítünk.
LACIKA	Ajaj! Nekem most haza kell mennem, várnak anyukámék. Biztosan feldíszítve vár a karácsonyfa... attól tartok, jól meg fogják cibálni a fülemet, hogy már megint elcsavarogtam... nagyherceg, holnap találkozunk a hintáknál, ilyen tájban... oké?
NAGYHERCEG	Oké, Lacika, szaladj... és a karácsonyfa alatt majd az én ajándékomat is meg fogod találni... (elérzékenyülve) menj, szaladj... És te, kék festő, miért nem sietsz haza, hiszen karácsony van, a szüleid már gondolom aggódnak miattad...
KÉK FESTŐ	Miattam? Miattam ugyan nem. Nekem nincsenek szüleim...
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Ejnye, komisz kölyke, mindenkinek van szüleje...
KÉK FESTŐ	Nekem nincs. Még egészen kicsi koromban eldobtak maguktól... intézetbe adtak... nagyherceg, én egy szökött intézetis kisgyerek vagyok... igazi csavargó...
NAGYHERCEG	Miért szöktél meg, rossz volt az intézetben?
KÉK FESTŐ	Nem.
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Akkor meg miért szöktél meg, haszontalan hontalan?
KÉK FESTŐ	Mert... hiányoztak a szüleim... (Lehajtja a fejét.) Most is karácsony van, látod, Lacika is hazaszaladt... Na, semmi gond, nem is hiányzik nekem ez a karácsonyi mizéria... csak a szüleim... egy kicsit... nagyon... (Odabújik a nagyherceghez.)
NAGYHERCEG	(int a varázspálcával.) Te is hiányzol a szüleidnek, kék festő.
KÉK FESTŐ	El tudom képzelni.
NAGYHERCEG	Hallgasd csak!
(Távolról kiabálás, női és férfi hang: Kék festő, kisfiam! Merre kószálsz? Gyere haza, már áll a karácsonyfa a nagyszobában. Mi lesz az ajándékaiddal? Siess, mert kihűl a vacsora...)
KÉK FESTŐ	Anya! Apa! Tényleg ti vagytok? Tényleg kellek nektek? Tényleg hazavártok?
NAGYHERCEG	Siess, kék festő, siess! A karácsonyfa alatt ott lesz az én ajándékom is. Mostantól nem kell megszökdösnöd az intézetből, mostantól van családod, otthonod. Meg fogom tanítani az összes felnőttet arra, hogyan kell szeretni a gyermekeket. Na, menj már, kisfiam, boldog karácsonyt. (Kék festő megöleli a nagyherceget és elrohan.)
PERCEGŐ ÁRNYALAK	Cak mi maradtunk itten ketten, herszegem. Mit cinálunk?
NAGYHERCEG	Boldog karácsonyt kívánunk egymásnak! És... majd csak kitalálunk valamit... nem? (Éneklik a Kiskarácsonyt, a szín elsötétül, csak az ablakokban álló karácsonyfák világítanak.)

-&-