| - 7 - |
| *** És most vizsgáljuk meg, hol tart a világ? Mit köszönhet a kapitalizmus húzóerejének? Ha igaznak fogadjuk el ezt a vélekedést és nem tesszük fel a kérdést, hogy a tudományos-technikai haladás tényleg egyszerűen a kapitalizmusnak köszönhető-e és nem annak az ésszerűtlen, öldöklő versenynek, amit a katonai uralomért folytatnak a világ vezető hatalmai? Mi is a sokak szerint legnagyobb rossz, a globalizáció? Kényszer-szülte valami vagy a hatalmi harc eszköze? Van-e a globalizációnak jó oldala? Meg lehet-e, meg kell-e állítani a globalizációt? Álljunk is meg itt! A globalizáció lassan elcsépelt definícióvá válik: úton, útfélen használjuk és csak kevesen értik, miről is van szó tulajdonképpen. Lehet, hogy én se fogok tudni olyan megfogalmazást adni, amely minden tudós koponya izgalmas kutatási eredményeinek meg fog felelni. Követ ne rájuk, hanem rám vessenek! A globalizáció kifejezés minden bizonnyal a "globális, mindent magába foglaló, mindent átfogó" fogalomnak a gazdasági (és politikai?) életre vonatkozó kiterjesztése. Magyarul: azt akarja egy szóba tömöríteni, hogy a mai modern világban a tőke, elsősorban és gyakorlatilag a nemzetközi szupervállalatok, termelők, finánsz- (jujj, máris Marxnál tartok!) oligarchiák (nagyhatalmú pénzügyi szervezetek, csoportok) és azok mindenféle szövevénye egyaránt átszövi az egész világot és meghatározó szerepet játszik annak történéseiben. Ma már olyan erőt képviselnek, hogy államokat, kormányokat űberelnek, azaz befolyásolják őket, nyomást gyakorolnak rájuk vagy egyszerűen behálózzák az államgépezet szerveit és ily módon ők irányítják az adott ország ügyeit. Hatalmuk oly rettenetes mérvű és ellenőrizhetetlen, hogy a közgazdászok jelentős része és a komoly gondolkodók többsége megijedt a folyamattól, a globalizáció által előrevetített jövőképtől és meg akarják azt fékezni. Többnyire igen alapos, világos elemző-feltáró munkát végeznek, pontosan felvázolják a betegséget, de a megoldásra, gyógymódra vonatkozó ötleteik majdnem kivétel nélkül gyermetegek: a kontroll valamilyen vagy többféle, többszintű bevezetését javasolják. Ami ugyebár nem működhet: a tőke gátlástalan, minden korláton áttör, minden ellenőrzést elsöpör, mindent korrumpál. Maga a globalizáció léte bizonyítja, hogy megállíthatatlan. Mi tehát a megoldás? Van-e megoldás? Lehetséges-e gyógyítani? Ha igen, hogyan? Ezen próbálom törni a fejem. Egyetlen példa itt arra, milyen aljas és gátlástalan a tőke. Egyszerű, hétköznapi, a napi bevásárlás során az orrunk előtt, sőt érintettségünk mellett zajlik. Idézem magam, a "Garasország ma"-ban írom: "Heuréka!!! Egy rádióhír szerint a TŐKE felvillantott egy csöppnyit töménytelen mocskából: a Coca-Cola-t, a mindinkább méregnek tartott csoda-italt is gyártó cég lebukott Angliában, valamelyik kisváros csapvizét icinyke-picinykét feldúsítva, palackozva, jó márkanévvel dobta piacra. Tízmillió eurót költött bevezető marketingre. Tehette, mert 2 (azaz kettő) angol fontot kért egy literért, ami egyébként huszonharminc forintot ér. 200%-os profit. A tőke egyik oroszlánkörme, bárddal kéne lecsapni. Mit tetszik gondolni, mi fog történni? Semmi, hiszen a tőke teljes szabadságot élvez ebben a humánus-demokratikus-békés kapitalizmusban. Csak azt belezi ki, annak szívja a vérét, aki nem erősebb nála. A hír szerint nálunk is megjátszotta ugyanez a tőkés társaság ugyanezt a viccet, nálunk a Bonaqua néven bevezetett dunakeszi csapvizet dobta piacra. Tetszett hallani valamit a következményekről? Nem, a TŐKE az Úr, Mindenek Felett Hatalmas Úr!!! Talán még árusítják is a Bonaqua-t?" Lássuk, mire jutok? A bolygónk ma Azt hiszem, segíteni fog az elemzésben, ha megpróbálom nagyon tömören (ami nem lehet hibátlan) összefoglalni, hol is tart ma a kis Földünk, hogyan lehetne körülírni azokat az állapotokat, amikben ez az elemzésre váró globalizáció szaporítja önmagát. Nem tudok hosszadalmas kutatómunkát végezni, azt foglalom össze, ami a szürke kis agysejtjeimben lerakódott, illetve az Internetet hívom segítségül . Halványuló memóriám nyilván jelentős akadályt fog jelenteni mind a teljesség, mind a naprakészség biztosítása tekintetében. (Rossz startot vettem a téma kifejtéséhez: részletesen le próbáltam írni, melyik tudományágban, termelői szektorban mik a legfrissebb eredmények. Rájöttem, erre egyrészt nincs is szükség, aki ezeket a sorokat idáig elolvasta, pontosan tudja azt, amit én vért izzadva hónapok alatt állítanék össze, másrészt nincs hozzá energiám, egyszerűen felemésztette a sok szenny!) Visszatérve a témához, csupán az általam leglényegesebbnek érzett momentumokat kísérlem meg felmutatni, utalva arra, hogy az egész füzet szempontjából miért éppen ezekre helyezem a hangsúlyt? * Kezdem az elektronikával, számítástechnikával és a kommunikációval. Miért kötöm őket egy csokorba? Mert már abban vannak, nem kell őket összefűzni. Amellett, hogy az elektronika és számítástechnika mindent behálóz a Földön, lassan nem lesz olyan tudományos, gazdasági, szolgáltató ágazat, amelynek a fejlődése ne járna ezek teljes beépülésével. Különösen jelentős a kommunikációban betöltött szerepük. Az Internet, a kábel-telefónia várható halála és helyette a szatellit-rendszerek közvetítésével működő Internet- és mobil-telefónia, mindezen rendszerek egybeolvadása, az emberi képzeletet megelőző miniatürizálás olyan korszak lépcsőjéhez vezette az emberiséget, amikor az információ-áramlás sebessége és ezzel tömege exponenciálisan fog nőni, be fog férkőzni a legelmaradottabb lyukakba is, lehetővé fogja tenni az emberi agyvelő kiteljesedését minden szinten és minden régióban. Az óriási veszélyt - az én meglátásom szerint - az fogja jelenteni, illetve jelenti már ma is, hogy a szuper-hatalom (és esetleg rövidesen szuper-hatalmak) mindent regisztrálni tudnak, a gondolatunktól kezdve a megnyilatkozásainkon keresztül az általunk rögzített betűkig, az akármilyen kommunikációnkig. Félelmetessé válhat a világ az olyan ostoba és aljas urak kezében, mint akik ma manipulálják! Nincs messze az a világ se, amikor megszületik a mesterséges intelligencia, az önmagát újratermelő (humán külsőbe bújtatott vagy más megjelenési formát választó) intelligens robot, a mai humán képességeket messze túlhaladó gépek, szerkezetek, robotok világa. Az alkotók se nagyon tudhatják, ura marad-e az ember ezeknek a technikáknak. Nem biztos, hogy baj lesz, ha az emberiségtől elszakadás pillanatában olyan szoftver-csokor kel önálló létre, amelyből hiányozni fognak az emberiségre jellemző, fentebb tárgyalt legfőbb tulajdonságok. A mezőgazdasági termelés területén a csodák vagy hírük nem annyira mellbevágók, bár az a tény, hogy Afrika kivételével az összes kontinens és szubkontinens (India) - a várakozásokkal ellentétben - képes ellátni a helyenként még mindig robbanásszerűen szaporodó lakosságát, világossá teszi, hogy ha a világ lakossága, az utóbbi idők korrigált előrejelzésének megfelelően tényleg megáll a 10 md alatti csúcson valamikor a jelen század közepe táján, akkor nem lesz éhínség másutt, csak ahol a nemzetközi kizsákmányolás a legjobban pusztít. Azt hiszem döntő jelentősége lesz a következő néhány évtizedben a gépesítés és modern növénytermesztési technológiák elterjesztésének a legelmaradottabb mezőgazdasággal vergődő országokban (India, Pakisztán, Banglades és az afrikai kontinens), a nagy hozamú termények elterjesztésének széles körben, a korszerű állattartási- és feldolgozási technológiák hozzáférhetővé tételének (ezek finanszírozásával nemzetközi forrásokból) és a környezetvédelem kiteljesedésének. A 'tenger meghódítása' is bizonyára segítene az éhínség-gócok felszámolásában, de költséges volta miatt ez megint olyan terület, ahol a szegény országok külső finanszírozók együttműködése nélkül nem igen tudhatnak előrelépni. Az orvostudományok fantasztikus fejlődése éppen legfontosabb eredményével, az emberi életkor meghosszabbításával több kérdőjelet állított fel. A legfontosabb, hogy a termelő hányad el tudja-e tartani és gyógyítani tudja-e a termelésből kiesőket? Mivel a finanszírozási rendszerek nem a rászorulók kezében vannak, hanem tőkés rendszerek uralkodó elitje (?!) kezében, a technikai eszközök, gyógyszerek pedig monopol-jellegűek, azaz a rendszer minden elemét masszív profit-érdekeltség vezérli, az adott válasz szinte kivétel nélkül úgy szól, hogy (1) a majdan rászoruló, amíg a termelő szakaszát éli, készüljön fel az önfinanszírozásra, (2) az ellátás mennyisége és főként minősége függjön attól, ki milyen mértékben biztosított. Magyarul, aki olyan kis keresettel rendelkezik (akármilyen oknál fogva) és/vagy olyan méretű családot nevel, hogy képtelen az 'önfinanszírozásra' megfelelő módon felkészülni, az egyáltalán ne vagy igen rossz minőségű ellátásban részesedjék. Magyarul: dögöljön meg! Finomabban fogalmazva: a rendszer rohan a kegyetlen antiszociális öregség irányába. Nagy példaképünk, az USA a lakosság 40%-át csak közvetlen cash ellenében látja el! Ha a világ nem ébred rá, hogy ez a kérdés lesz talán a legáltalánosabb szociális feszültség forrása (amint az éhínség mérete csökkenni fog) és nem követ el mindent az általános és egyenlő jogokat nyújtó társadalombiztosítási rendszerek fenntartására, illetve kiépítésére, akkor a terrorizmus örökre megállíthatatlan marad. Az egészségügy területén három olyan forradalmi fejezet nyílt, amelyek mindegyike segíthetné - meglátásom szerint - az előző bekezdésben leírt problémakör megoldását: a emberi faj gén-térképének elkészülte és a gén-technológiák gyors fejlődése, az őssejtek gyógyításra alkalmas voltának felismerése és a klónozás. Mindhárom óriási lehetőség felhasználását vallási-egyházi tabuk, bigottéria és - véleményem szerint - erre hivatkozással (egyházak közvetett beavatkozása a világi élet fejlődésébe, szokás szerint) és a nagy tőkés ellátó-rendszerek befolyása alatt a 'polgári' hatalmi gépezetek ellenállása fékezi. Pedig világos, hogy a gén-térképek azonnali alkalmazása minél szélesebb körben, a gén-sebészet lehetőségeire is épülve a gyógyászatot számottevő mértékben tehermentesítené. Számomra teljesen érthetetlen az őssejtek hasznosítása körüli huzavona is, nem látok benne komoly veszélyt. Az egyedüli újdonság, ahol érthetők az aggodalmak, a klónozás, de a teljes tilalom egyrészt megvalósíthatatlan, másrészt ésszerűtlen. A szükséges korlátok mielőbbi felállításával és komoly ellenőrzés mellett a gyógyászat rendelkezésére kell bocsátani. Olyan kérdés ez, mint az olajtartalékok csökkenése, az olajtermékek árának a tőkések vigyora melletti növekedése és a helyettesítő energiaforrások fejlesztésének közismert fékezése. Itt az ideje a szociális (általános, egyenlőségen alapuló) ellátás biztosítása érdekében bevetni minden új felfedezést a gyógyítás és megelőzés frontjára. Teljesen érintőlegesen jegyzem meg, hogy a repülésben-űrkutatásban (részben a volt kommunista Szovjetunióban és a ma kommunista Kínában) elért eredmények még a hozzáértő számára is felfoghatatlanok. Megkérdőjelezem ugyanakkor - tudva, hogy elsősorban katonai megfontolások vezérlik a tempót és tűzik ki az elérendő célokat, és alapvetően éppen ezért -, hogy ésszerű-e ilyen fantasztikus összegeket beleölni a távoli jövőbe, amikor a Föld lakosságának fele nyomorog? Az eredeti vázlatomban itt az a kérdés következne, hogy 'Kiknek és mennyire öröm az élet?' Kicsit fentebb foglalkoztam a kérdéssel. Itt csupán annyit hangsúlyoznék, hogy a világ lakosságának nagyobb része boldogtalan, jelentős része tengődik és elképesztően sokan halnak éhhalált vagy a pusztulnak bele a hosszantartó éhínség valamilyen következményébe. * Pár mondatot a tőke koncentrációjáról és a globalizációról. Közismert tény, jelen dolgozatomban is foglalkozom vele, hogy a kapitalizmus vezérlő ereje (a gazdaságban közvetlenül, a világ kormányzásában általában közvetve) a tőke. A tőke a 'fehér világban' koncentrálódott a történelmi közelmúltig, és ott is néhány országban, csak az utóbbi évtizedekben jutott jelentős szerephez Japán és néhány kisebb ázsiai ország. Nem tudom egyelőre, hová soroljam a rendkívül gyorsan fejlődő kommunista Kínát, ahol a gazdaságban számottevő szerepet játszik a magántőke, de a politikai- és azon keresztül gazdasági irányítás egy párt kezében van. Az ott működő tőkét egyelőre tekintsük úgy, hogy részben a nagytőke, részben a kommunista hatalom oldalvizein evez. Nem befolyásolja lényegesen a kapitalista országok tőkéjének természetét és viselkedését. Nyugodtam kijelenthetjük azt is, hogy a tőke elképesztően kevés ember, néhányszáz család tulajdonában koncentrálódik. Több mint hatmilliárd ember sorsa mondjuk 400 család kezében van: 0,7 ezrelék dolgoztatja és kopasztja a világot. Nonszensz, akárhonnan nézi, vizsgálja az ember. Ez a tőke terjeszti ki a hatalmát az egész világra, illetve ahová csak sikerül neki bejutnia. Mivel a modern gazdasági fejlődéshez - a területek és konkrét megoldandó kérdések többségénél - óriási tőkeerőre, fejlesztési képességekre és a legfejlettebb technológiák ismeretére és birtoklására van szükség egyrészt, másrészt mivel a gerjesztett vad küzdelem a tőkéért és a befogadó országok vezetésének puha ostobasága a behatolást könnyűvé teszi, ritka az a terület, amit nem tud ez a néhányszáz család 'megnyergelni'. A számottevő gazdasági tényezők közül talán Japán és Dél-Korea mutat fel komolyabb önállóságot a saját tőke gyors gyarapodása és India az angol gyarmati uralom tapasztalatain okulva a külföldi tőke elé állított tudatos akadályok következtében. A globalizációnak keresztelt folyamat lényegét tekintve persze ezek a kivételek nem számottevők. Mivel a globalizációt a modern technológiák iránti szinte korlátlan igény és a munkára kiéhezett olcsó munkaerő is 'szívja' , nem kell a tőkének mérhetetlenül erőszakosan 'globalizálnia', a folyamat belátható időn belül magállíthatatlan. Aki tűzzel-vassal, tüntetésekkel, terrorral akarja megállítani, vagy naiv vagy vak, mindenképpen az ostobaság szimbóluma. A globalizáció káros következményei (a tőke további koncentrációja, politikai-gazdasági befolyás a befogadó országokra, puha 'gyarmatosítás', az olcsó munkaerő olcsóságának konzerválása), az én megállapításom szerint pozitív hatása is van: globalizálja a világ régióit is, gazdasági tömörülések létrehozására ösztönöz, a világméretű gazdasági- és ezt követő politikai globalizáció előfutárának tekinthető. Hálót sző, mind erősebb és bonyolultabb hálót, ami végül az egész világot (világgazdaságot) néhány, majd egy központból kezelhetővé teszi. A nagy baj persze az, hogy a pozitív hatás hosszú távon tud - és remélhetőleg fog - kiteljesedni, míg a tőke globalizációs ereje és akarata rövid távon a gazdagság-szegénység ollót eszeveszett tempóban nyitja, a szegénységet mélyíti és szélesíti. Mindazok, akik ma-holnap éhenhalnak, fedél nélkül hajtják a földre a fejüket, nem tudnak a gyermekeiknek semmit adni, ennek a globalizációnak azonnali és végleges vesztesei. Abszolút vesztesek. És a globalizáció a tőkét nem teszi 'kegyesebbé', mégcsak megfontoltabbá se, a tőkét majd rá kell kényszeríteni, hogy a világméretű globalizáció során törje ki hiéna-agyarait, fűrészelje le bika-szarvait és szolgálja a világ-egyenlőséget. Mit hoz a közeljövő a szegényeknek? Ázsiában - remélhetőleg - gyors javulást Kínában, lassú javulást Indiában. Afrikában a nemzetközi szervezeteknek kell okos és gyors megoldásokat találniuk, nem segélyekkel, hanem technológiákkal, termelő tőkével és sok szakmai támogatással. * Az utolsó másfél évtized hozta meg a világnak a lehetőséget, hogy a katonai költségek töredékükre csökkenjenek, miután összeomlott a 'legfőbb gonosz', a Szovjetunió, a világkapitalizmus vélt vagy valós fenyegetése katonai szempontból nézve (is). A katonai hatalom is a legnagyobb gazdaság és civil hatalom, az USA kezébe került, megszületett a világot ellenőrző, ellenfeleire toronymagasból néző szuperhatalom. Mi történik? Pár év lélegzetvételnyi szünet után ez a szuperhatalom felkészül a világ legnagyobb olajtartalékain ülő kis és gyenge, alig tíz éve porrá zúzott ország végső bekebelezésére, majd a máig érthetetlen 'szeptember 11' terrorcselekményt és hozzá fabrikált egyéb 'fenyegetéseket' alibiként használva legázolja Afganisztánt (talán joggal?), majd Irakot (teljesen jogtalanul!) mára már jóval 100 000 felett (2006-os felmérés szerint 655 000-et) ölve meg főként ártatlan embertömeget. Arroganciáját befelé, kifelé egyaránt fokozva meghirdeti a nyilvánvalóan hibbant - és vallási alapokra helyezett - anti-terrorista háborút, létrehozva ezzel a második világháború óta leginstabilabb világpolitikai és -katonai helyzetet, az általános gyűlölködés atmoszféráját. Az eredmény? Minden idők legnagyobb katonai költekezése, azaz a hadiipari maffia korlátok nélküli hízlalása és olyan doktrínák meghirdetése, ami a világot teljes mértékben kiszolgáltatja ennek a szuperhatalomnak. Őrület! Ezt a helyzetet történelmileg rövid távon csak a hatalmi polarizáció, a dipólus újjászületése vagy egy többpólusú hatalmi világrend módosíthatja józanabb irányba. A dipólus volt ellenpólusa reménytelenül vergődik (szerintem hál'isten!), az új pólusok kialakulása évtizedeket vehet igénybe, a világ tehát évtizedekig kiszolgáltatott marad. Nagyon elvileg ez a helyzet lehetne abszolút pozitív is, ha a világcsendőr fennkölt szerepét józan agyvelők által irányított okos-bölcs nemzet vállalná magára. Az USA-ra azonban mindent el lehet mondani, csak ezt nem: ostoba-gazember maffia vezeti ezt a világcsendőrré avanzsált, tömegében buta nemzetet. Az abszolút hatalom abszolút őrületet, világveszedelmet szült. A várható következmények sötét színeinek megfestésére nincs elég sötét nyomdafesték! A világ fejlett országai is csak részben hódolnak be, a megtámadottak, a vallási, szín vagy egyéb ismérv alapján gyűlöletessé nyilvánítottak, lebecsültek, lenézettek, nyomorultak mind erőteljesebb ellenállást tanúsítanak. Végtelenül elítélendő módszereket alkalmaznak, de a nyomásukat nem lehet anti-terrorista háborúval megállítani, csak és kizárólag a gyökerek feltárásáig menő párbeszéddel, szótértéssel. Különben bekövetkezhet valami fajta, többször vérbe fojtható, világméretű ellenállás, világforradalom-sejtek alakulhatnak ki. Megoldást hozhatna, ha ez a világméretű vérszomjjal született torzszülött rájönne, hogy meg kell osztania a világcsendőr-szerepet vagy más, józanabb hatalmakkal vagy - a kívánatos ez lenne - végleg át kell azt ruháznia egy gyorsan megerősítendő nemzetközi szervezetre, katonai kérdésekben teljesen alávetve magát ennek a szervezetnek (alaposan megreformált ENSZ?). Ez a lehetőség reménytelen, az USA-ban kialakult abszolút hatalmi őrület már a gondolatot megölné! Marad az önjelölt világcsendőr fokozatos kordába szorítása. A háborús lépései mögül minden nemzetközi szervezetnek és eddig támogatást nyújtó országnak ki kell vonulnia, minden ilyen tettét nemzetközileg el kell ítélni, meg kell bélyegezni. Lassan az ellenőrzés hurkát kell köréje fonni. Ha ez nem valósul meg, marad a ellenállók, a fél világ megengedhetetlen ellenőrzése az USA által. És ha ez utóbbi folyamat erősödne, az USA-nak és legfőbb csatlósainak sikerülne a 'fehér' keresztény erkölcsöket, a 'polgári értékek' értékelhetetlen egyvelegét szembeállítania minden más hittel és más (emberi) értékkel, ez nem a Föld behódolását hozná meg, hanem az ellenállók végtelen elszakadását a 'fehér' uralomtól, a realitásoktól, végleg belehajszolná őket a terror legeszeveszettebb változataiba. A világméretű anti-equilibrium szítása, tágulása a terror végtelen torzulásához, elembertelenedéséhez fog vezetni. Megállíthatatlan, megölhetetlen folyamat alakulna ki. Még az a rémkép is felmerülhet az emberben, hogy a kamikáze egyedek és csoportok fellépését kamikáze (gyenge, mégis fellázadó) nemzetek megjelenése is követheti. Volt már erre példa: Afganisztán, amelyik minden megszálló hatalmat lerázott a nyakáról, most is meg fogja tenni. Remélhetőleg nem a talibánok uralmát helyreállítva. Az USA világcsendőrré válása meghozta a világnak a világméretű instabilitást és a terror futótűzszerű szétfröccsenésének a veszélyét. Pokoli aljasság! * A politikusok szerepérről is kénytelen vagyok néhány mondatot szólni, lassan beleőrülve abba az ostoba népámításba, ami a magyar Parlamentben zajlik. A politikusok szerepköre Földünk minden országában primitív méretűvé zsugorodott. Az országok többségét eleve diktátorok, diktatúrák vezetik, a politikának keresztelt háttár eleve kiszolgáló gépezet. Az erős katonai-hadiipari-ipari hatalmakat ezek a maffiák irányítják már a választások finanszírozásától kezdve a gyakorlatilag közvetlen (személyek beültetése, érdekszférák benyomulása, lobbyzás, korrumpálás) nyomás gyakorlásáig. A politikusi szféra szerepe szócső, hű szolga. A jelentéktelenebb országokban, amelyek azt hiszik, (polgári?) demokráciák, (a tömegek számára talán kevésbé nyilvánvalóan) ugyancsak mindent meghatároznak a gazdasági-katonai csoportosulások. A gazdasági tényezők (maffiák!) a politikusok által fabrikált alig-korlátok között függetlenül élnek, mozognak, mindent, az elosztást is meghatározzák. A politikusoknak, a nagy zajjal marakodó pártoknak csupán az elosztható javak roncsainak sorsára van befolyásuk. A magukat baloldalinak gúnyolóknak ugyan elvileg érdekük lenne a maradványok minél egyenlőbb elosztása, annyira a tőke uralma alatt állnak azonban, hogy a megvalósításra képtelenek. A jobboldali politikusok már elosztási és kirekesztő elveik miatt se akarnak-tudnak az össztársadalom érdekeiben eljárni. Marad tehát a tőke és globalizáció kiszolgálása - ordítozó, mocskolódó viták közepette. * Káromló megállapodásokra futja még az erőmből. Két kérdésre és két tömör válaszra: - Isten vagy akármilyen felsőbbrendű lény irányítja Földünket? Ha igen, az isten nagyon ostoba. Az istenhit és a valóság feloldhatatlan ellentmondás! - Létezhet-e jobb élet a világmindenségben? Nagyon esetleg, csak, ha teljesen más kockakövekből építkező élet létezik vagy ha a génsebészet abszolút éles és bölcs elmék kezében és elszánt fegyveresek védelme alatt kiszűri a vérszopókat. * Milyen jövő vár Magyarországra? Országirányitó nagyjaink tudása évszázadokkal el van maradva a jelen tudományos, katonai és gazdasági helyzetétől és a jövő fejlődésének feltételeitől. Tetézték ezt a rettenetes bajt, amikor a nemzetieskedés útját választották. Magyarország nincs semminek a birtokában, amivel felzárkózhatna, beleszólhatna a jövő folyamataiba. Pedig nincs más út vagy kiút, mint a teljes és végleges, feltételek nélküli beolvadás Európába és a globalizáció kohójába. A legutóbbi 10 - 15 év alatt a gazdasági hatalmak fejlődésében bekövetkezett változások egyébként előrevetítik, hogy az Európai Unió villámgyors reformja, kormányozhatóvá tétele a tényleges egyesülés vagy legrosszabb esetben is szoros föderáció létrehozása nélkül Európa gyorsan lemarad a gazdasági versenyben. Mivel az országot nem tudjuk áttolni Ázsiába, az európai egyesülésen kell dolgoznunk! Ha nem segítünk felgyorsítani ezt a folyamatot, a jövő egyetlen lehetséges jelszavaként az 'Insallah' (= ahogy Allah akarja) marad számunkra! *** Szenteljünk pár gondolatot az elnyomottak, a kárvallottak védekezési kísérleteinek! Gyakorlatilag üres térben, vakon vagyunk kénytelenek tapogatózni. Hiába töröm a fejem, komoly mozgalmakra alig találok példát: az USA-ban az elég általános jólét megbénította az ellenállást, Nyugat-Európában néhány országban a még működő szociális háló vagy társadalmi kiegyezés 'számolta fel' a masszív mozgalmakat. A volt 'szocialista táborban' - beleértve Oroszországot is - a tőke abszolút uralma a jellemző. Ázsia, Afrika, Dél-Amerika? Paraszt-mozgalmak, kisebb terrorista szervezetek próbálják megtörni a tőke uralmát. Tévedek? Lássuk, mi van az Interneten? A 'labour movements' (munkásmozgalom) kérdésre egyetlen alapos választ kaptam, a Wikipedia-tól, a Munkásmozgalom (Labour movements) címűt. Igen részletes ismertető, nem érdemel azonban itt néhány mondatnál többet, legalábbis magyar vonatkozásait tekintve. A szocializmus évei alatt az a csökevényes érdekvédelem is, ami a Horthy-rendszer alatt vergődött, formálissá vált, a gengszterváltás óta pedig gyakorlatilag felszámolódott, az új tőkések - belföldiek, külföldiek egyaránt - vagy meg se engedik a működésüket vagy (lehet finomabban kifejezni?) le se tojják. A kormányzattal szemben mutatják ki fogaikat többnyire legális keretek között, ritkábban a jobboldal által felpiszkálva, legálisnak nehezen nevezhető keretek között, illetve azon kívül. A leglényegesebb kérdések, amivel a gyenge munkásmozgalom foglalkozik, a munkaidő hossza és a bér. Előbbire példa a Time for a Shorter Work Week Web-oldal, amiből megtudjuk, hogy négyórás álomért indítanak harcot: "A hosszú órák, amelyeket a munkánkba ölünk komolyan rontják az egészségünket, a munkás-társainkat munkanélküliek sorába taszítják, és a képességünkre nézve, hogy a gazdagok életét teljessé tegyük, amire nekünk lenne jogunk. Az életünknek nem szabadna robotolással és fáradságos erőfeszítéssel tölteni, szolgaként áldozni végtelen órákat, hogy a gazdáinkat gazdaggá tegyük. Hatvan év stagnálás elég volt - itt az idő, hogy rövidebb órákért harcoljunk." Finoman is enyhe túlzásnak kell tekinteni ezt a célkitűzést, amikor napjainkban a tőkés világban egyértelműen a szociális háló beszűkítése, elsősorban a munkaidő meghosszabbítása folyik. A bérkérdésnél a minimál-bérek területén járt valami sikerrel az ellenállás, mint a Minimum Wage site is igazolja. Nem foglalkozik azonban a lap - meglepő módon - azzal a nyilvánvaló ténnyel, hogy a minimál-bérek a munkásmozgalom nyomásának eredményeként kerültek megállapításra. Szomorú, hogy ennek a minimál-bérnek a legalacsonyabb értéke (Lettországban) 129,- EUR / hó (cca. 33 000,- Ft). Legalább ennyire fontos lenne a bérek maximálása. Ezzel foglalkozik is a Wikipedia: Maximum wage A téma azonban nagyon vitatott, a liberálisok és hasonló szabadpiac-elvűek a gazdaság fékjének tartják. Én kétlem, hogy ez önmagában, más szabályzóktól függetlenül kezelhető, annál is inkább, mert nem jövedelmet, csak bért korlátoz. A tőke szabadsága ettől korlátlan marad. Egyébként is létezett működő példa, Svédország alkalmazta a múlt század hatvanas éveiben és túlélte! Minden országban, ahol rendkívül széles a bér-olló, alkalmazni kellene! A kapitalizmus (globalizáció) elleni szélesebb körű ellenállást - érdekes módon - a Popstar Liberation Front honlapon foglalják össze elfogadható módon. A szegényes civil mozgalmak erőfeszítései szerintem reménytelenek, szinte megmosolyogtatók. Sajnos a legális-féllegális mozgalmak helyét szerte a világon terrorista erők veszik át. Erre önt olajat nagy lendülettel Bush és csapata eszeveszett világcsendőr-vagdalkozásával. Folytatás>>> <<<Vissza |
| Minden jog fenntartva! All rights reserved! |

<<<Kezdőlap>>>