Zalán Tibor - Huzella Péter

Eger kis csillagai

- zenés játék -

Szereplők:
Jancsi - a “magyar csapat” vezére
Ferkó - a “török csapat” vezére
Panna - cigánylány, Jancsi szerelme
Gáspár - Panka öccse
Huszka - verekedős fiú
Jankovics - félénk fiú
Piroska - árva lány
Pinke bácsi - galambász
Dobó - várkapitány
Török - kém
Csizmadia - áruló

Gyerekek, törökök...

Kis falucska Eger közelében. Ide rejtették el a gyermekeket és az öregeket. A gyerekek összefogódzva táncolnak, énekelnek.
Ezerötszázötvenkettő őszére
Jön a török mint a sáska, Egerre,
a nagy macska rá a kicsiny egérre,
feni fogát veszettül a szegényre.
Feketéllik tőlük most a föld s az ég,
Elegendő lesz-e itt a vitézség,
Eger vára, kereszténység záloga, 
rajtad isten szeme vagy az ostora?
A várfokról Dobó István alánéz,
háta mögött kétezernyi jó vitéz,
tekintete túlsiklik a dombokon,
elmereng az eljövendő harcokon.
Ferdinándtól elkelne a segítség,
a császárnak pár ezer fő semmiség,
mégsem küldi a felmentő seregét,
Eger népe, védd magad, vagy elvesztél!
Fönt a várban sürög asszony és férfi,
készül a nagy ütközetre mindenki,
a gyermekeket a dombok elrejtik,
janicsárnak őket el nem vihetik.
Megdördülnek mint az egek, az ágyúk,
nem egy ágyú, de mindjárt vagy hatszázhúsz,
töri a sok vad golyó a falakat,
Eger vára, te belőled mi marad?
Kinek szíve helyén van, az nem fél most,
féljen, aki a hazára rontást hoz,
a török már éjjel-nappal falat bont,
de csak követ, és nem magyar szívet ront.
Rejtett völgyben hírre vár a gyerekhad,
édesanyánk, édesapánk odavagy,
véded a várt, véded magyar hazánkat,
fent trónoló Boldogasszony anyánkat.
Megsegít ő minket, ha kell erővel,
elbírunk így a roppant túlerővel,
hősi nevünk megbír minden idővel,
s fenn marad a csillagos nagy egekkel.
Fönt a várban megdördülnek az ágyúk. A gyerekek szétfutnak, csak a nagyobbacskák maradnak a színen.
PANNA	Megint kezdi a török az ágyúzást, csapna belé a mennykő!
JANCSI	Nem kell félni ettől, Panna. Még csak játszkódik a török. Ha megunja Dobó a várban, majd kicsap rájuk.
HUSZKA	Bizony, hogy kicsap a bitangokra, Jancsi. Aztán tovább borotválja a kopasz fejüket, a keservüket!
JANKOVICS	Csak kapnék egyet is a kezem közé! Mit a kezem közé, a fogam közé. Megráznám, mint Kinizsi a malomkövet. Adsza egy törököt, menten kettéharapom!
HUSZKA	Nézzétek, milyen nagy hős lett ez a Jankovics! Ha meg jönne a török, a nadrágját is elhagyná, úgy szaladna előle, a keservit.
JANKOVICS	Utána szaladnék, te mamlasz, mert ha a török szemtől szemben állana velem, hát úgy rá hoznám a frászt, hogy a Boszporuszig szaladna egyetlen megállás nélkül.
FERKÓ	No, azért most csak melege lehet édesapánknak!
JANCSI	Nem ijednek meg ők egy kis zenebonától. Nagyobb a füstje, mint a lángja ennek a puffogtatásnak.
HUSZKA	Két napja tart. Szeretheti a török a puffogtatást, ha még mindig nem hagyta abba, a keservit.
PANNA	Tarthat ez száz napig is, te Huszka, akkor sem törik meg a falakat golyóval.
JANKOVICS	Oszt lányok ebbe pedig ne szóljanak bele... a keservit.
PANNA	Miért ne szólnék bele? Az én apám is fent van a várvédők között.
JANKOVICS	A te apád! Nem a várat menti az, hanem a saját bőrét! Azt hallom, az üstfoltozó cigányok egy-egy vak lóért vállalták el az ostromot.
PANNA	Rosszul hallottad! A te apád meg inkább elfutamodott, Jankovics, amikor hallotta, hogy Abonynál a török, mintsem a várba fölmenjen, akár egy vak lóért is, kockáztatni a bőrét.
JANKOVICS	Az én apám beteg ember, Panna, nem gyáva. Oszt kellett neki menni a tüdejét kúráltatni.
PANNA	Úgy tudom, hogy a tüdő kúrálására mostanság a legjobb a puskaporszag! Abból meg bőven van a várfalakon, meg a völgyben.
JANCSI	Legyetek veszteg! Nincs elég bajunk a civakodás nélkül is?
FERKÓ	Mi bajunk van? Van mit ennünk, adja gyümölcsét az erdő. Van mit innunk, ad friss vizet a patak.
JANKOVICS	Na, azért a kamrát se hagyd el, Ferkó! A legjobb bogyónál is többre becsülöm a fél karnyi füstölt kolbászt... a füstösen mosolygó oldalast meg szalonnát... hogy a sonkáról már ne is beszéljek... oszt olyan éhes lettem, csakúgy nyelem a nyálamat... Meg, akad ott borocska is, veres, mint a vér!
PANNA	Halljátok? Fogadjunk, hogy a szégyentelen Jankovics megdézsmálta Pinke bácsi hordóit?
JANKOVICS	Csak annyira, hogy ne vegye észre. Édesapám is mindig mondja, épp csak annyi bort kell inni, hogy ne vegyék észre rajtad... Édesapám... Na, mindjárt elfog az érzékenység, ha arra gondolok, hogy...
JANCSI	Ne érzékenyülj el, hékás! Nekik bezzeg biztosan nincs idejük érzékenykedésre odafent az ágyútűzben!
JANKOVICS	Hanem, Jancsi, van ott az egyik nagy hordó mögött valami ajtó... oszt én meg kinyitotta... valami barlang van alatta... vagy mögötte...
PIROSKA	Elhallgass! Jön Pinke bácsi, és elpüföl, ha megtudja, hogy a pincéjébe belopóztál!
JANCSI	Ideje is van, hogy jöjjön. Hozza a friss híreket a várról!
Öregember jön. A gyerekek körülveszik, előkerülnek az elrejtőzött kisebbek is.
MIND	Mi hír, Pinke bácsi? Hát az édesapám? Hát az édesanyám? Üzent-e valamit? Egészségben van-e? Nem kapott sebet a falon? Vágott-e már törököt? Törik-e a fal? Hát Dobó, beszélt-e már megint? Hány janicsár fülét csapta le Bornemissza Gergely? Hát Mekcsey, féli-e már a török? Kicsaptak-e a pogányra a várból?
PINKE	Elég, pulyáim, elég! Egyszerre csak egy beszéljen! Na, üljetek ide, körém, mindent elmondok sorban, amit megtudtam.
MIND	Az esküt, az esküt előbb! Azt játsszuk el! Hogy is volt?
PINKE	Mit akartok? Miféle esküt?
JANCSI	Ej, ne csigázzon már bennünket, Pinke bácsi! Hiszen tudja, mióta olyan szépen elmondta nekünk a várbeliek és Dobó esküjét, azóta a legkedvesebb játékunk az eskümondás...
HUSZKA	A verekedés után... a keservit.
PIROSKA	Már aki szeret verekedni.
JANKOVICS	Lányoknak hallgatás a neve. Örülj, hogy itt vagy.
FERKÓ	Jankovics, hagyd a lányokat békén.
JANKOVICS	Csak ha ők is békén hagynak bennünket. Menjenek innen!
PANNA	Hova menjünk?
HUSZKA	Férjhez, férjhez menjetek.
PIROSKA	Talán hozzád, te szájhős?
PINKE	Hát jó, elmondjuk, ha abbahagytátok a civakodás, elmondjuk megint, együtt, az esküt.
HUSZKA	Abbahagytuk.
PINKE	Aztán, emlékeztek-e még az eskü szövegére?
MIND	Hogyne emlékeznénk! Nem lehet azt elfelejteni. Csak járj elöl a beszéddel!
PINKE	Akkor Dobó a feszületre tette a kezét. A feszület mellett két gyertya égett... Dobó nézte a vitézeit, és így szólt hozzájuk: Esküdjetek velem...
Az Önkormányzat teraszán megjelenik Dobó. Minden szem feléje fordul.
DOBÓ	Esküdjetek velem! (Mondja, de inkább előénekli az eskü szövegét, a gyerekek vele énekelnek.)
Esküszöm az egy élő Istenre,
hogy véremet és életemet a hazáért
és a királyért, az egri vár
védelmére szentelem.
Sem erő, sem fortély
meg nem félemlít.
Sem pénz, sem ígéret
meg nem tántorít.
A vár feladásáról
sem szót nem ejtek,
sem szót nem hallgatok.
Magamat élve
sem a városon belül,
sem a városon kívül
meg nem adom.
A vár védelmében
elejétől végéig
alávetem akaratomat a
nálam feljebb való parancsának.
Isten engem úgy segéljen!
MIND	Most esküdjön Dobó! Most esküdjön Dobó!
PINKE	És akkor Dobó így kezdte az esküjét: És most magam is esküszöm...
DOBÓ	És most magam is esküszöm. (Két ujját a feszületre teszi.) Esküszöm, hogy a vár és az ország védelmére fordítom minden erőmet, minden gondolatomat, minden csepp véremet. Esküszöm, hogy ott leszek minden veszedelemben veletek! Esküszöm, hogy a várat pogány kezére juttatni nem engedem! Sem a várat, sem magamat élve meg nem adom! Föld úgy fogadja be testemet, ég a lelkemet! Az örök Isten taszítson el, ha eskümet meg nem tartanám!
MIND	Esküszünk! Esküszünk! Éljen Dobó! Éljen Eger! Éljen Magyarország!
PINKE	Bizony, hogy szép eskü volt.
JANCSI	Mondja most már a híreket, Pinke bácsi, a híreket!
PINKE	Az éjjel Bornemissza Gergely megint kicsapott száz lovassal a pogányra. Dőltek, mint a gabona, ha a kasza rendet vág benne! Nyelvet is fogtak. Veszteségünk nincs.
PANNA	Az én apám is ott volt közöttük? Azok között, akik kicsaptak?
JANKOVICS	Ott hát. Annak mindenhol ott kell lennie.
PINKE	Biztosan ott volt.
HUSZKA	Mitől olyan biztos benne, Pinke bácsi?
PINKE	Attól, hogy aki fölment harcolni a várba, csakis vitéz ember lehet. A te apád is igazi vitéz, Panna.
HUSZKA	Nem vitéz, hanem foltozó cigány... a keservit.
PANNA	Becsületes foglalkozás az is, nincs rajta szégyellni való.
PINKE	Nincs hát. Becsületes emberek között nincs magyar és cigány, vagy tót vagy oláh, csak ember van... meg ember.
JANCSI	Ne törődjön ezekkel az ostobákkal. Mondja, amit tud még!
PINKE	A török nagyon mérges. Egyszerre lőnek legalább kétszáz ágyúval! Dobó és a tisztjei egész nap a falakon járnak, félelem nélkül. Hullanak körülöttük a rettenetes nagy golyók, omlik hajukra a vakolat, de a szemük se rebben. Így mutatnak példát a vitézeiknek.
FERKÓ	Hát hajadonfőtt járnak?
PINKE	Meleg még nekik ilyenkor a sisak... meg, majd fölveszik, ha komolyra fordul a dolog.
HUSZKA	Ennél is komolyabbra? A keservit annak a bitang töröknek. Most már magam is kezdek erősen megharagudni rája.
FERKÓ	Hát a király, közeledik-e végre a hadaival?
PINKE	Még mindig Győr alatt vesztegel a had. Nem jut el az idáig soha.
JANCSI	Akkor mi lesz velünk?
PINKE	Az Isten majd csak megsegít bennünket. S ha ő nem, hát segítünk magunkon!
MIND	Az Isten megsegít,
vagy segítünk magunkon,
hiába hogy a török,
itt van a nyakunkon,
kivágjuk népünket
szoros gyűrűjéből,
elűzzük a pogányt
hazánk szép földjéről.
Az Isten megsegít,
vagy segítünk magunkon,
életünk és vérünket
kínáljuk magunktól,
amíg itt az ellen,
nem lesz nyugovásunk,
hódító pogánynak
példát így szolgálunk.
Az Isten megsegít,
vagy segítünk magunkon,
csak erős hitünkkel
győzhetünk bajunkon.
Egymásba fogódzva,
vállunk összevetve
megálljuk helyünket
e szörnyű fergetegbe’.
PINKE	Aztán, galambot láttatok-e érkezni a tetőre?
PANNA	Mindig ezzel a galambbal jön...
PIROSKA	Végtére is, galambász a Pinke bácsi. Ha nagy leszek, és férjhez megyek, én is galambászhoz megyek... vagy kapitányhoz... de ahhoz nem, mert azt beszorítja a várba a török...
PINKE	Galambot, azt láttatok-e megjönni a tetőre?
JANKOVICS	Hacsak vadgalambot nem.
HUSZKA	Úgy emlékszem, Pinke bácsi bezárta az összes galambját a padlásra.
PINKE	Igaz is. Egy galambász vigyázzon a galambjaira ilyen veszett időkben.
JANCSI	Na akkor, a galamb, amit vár, az kié? Tán a jóistené?
PINKE	Az ember csak a saját galambjait várja vissza - gondolom.
HUSZKA	Ilyen dörgedelemben, amit ez a fránya török művel az ágyúival, a keservit, messze elkerülik a vidéket még a madarak is.
PINKE	De nem az enyémek. Azok visszajönnek, ha várom őket.
PANNA	Honnan várja őket, Pinke bácsi?
PINKE	Jó helyről, Panna.
PANNA	Na, ha nagyon várja őket, és ha tényleg jó helyről jönnek, akkor majd meg is érkeznek azok - egyszer.
PINKE	Meg. Ebben bízom én is. Hogy egyszer megjönnek. Most továbbállok, hogy még napszállta előtt visszaérjek. Addig vigyázzatok a többiekre, a kicsik el ne szédelegjenek, a nagyoknak szót fogadjanak. Jancsi, akarok valamit kérdezni. De csak tőled.
JANCSI	Tessék Pinke bácsi!
PINKE	(félre vonja a fiút, halkan beszélnek, hogy a többiek ne hallják.) Nem láttál erre délelőtt senkit?
JANCSI	Senki idegent. Csak a csizmadia sentergett erre.
PINKE	A csizmadia? Nem kedvelem azt az embert. Mondott, kérdezett valamit?
JANCSI	Csak azt kérdezte, amit Pinke bácsi az elébb. Hogy láttunk-e idegent errefelé.
PINKE	Ezt kérdezte? Mondott hozzá valamit?
JANCSI	Nem. Ja, azt mondta, hogy megy haza, főzni. Galamblevest főz vacsorára. Mert hogy befogott valami galambokat. Csak nem Pinke bácsiéi voltak azok? Tán visszaadta volna őket...
PINKE	Attól az embertől minden kitelik. Galamblevest csak betegeknek szokás főzni. Ő meg egyedül van. Mást akart üzenni vele. Rosszat sejtek.
JANCSI	Mi az, Pinke bácsi?
PINKE	Majd megtudjuk, ha eljön az ideje. Te vagy a felelős mindenért, amíg el vagyok.
(Elmegy. Jancsi és Ferkó egymásra néznek.)
JANCSI	Akkor?
FERKÓ	Mit akkor?
JANCSI	Lesz harc?
FERKÓ	Lesz hát.
JANCSI	Én leszek a magyar.
FERKÓ	Én is magyar leszek.
JANCSI	Az nem lehet. Egymás ellen nem háborúzhat a magyar.
FERKÓ	Hallottam már ilyenről. Hogy magyar a magyar ellen...
JANCSI	Itt nem lesz testvérharc. Szedj magadnak csapatot! Török leszel.
FERKÓ	De miért én leszek a török?
JANCSI	Mert én mondtam először, hogy magyar leszek. Minden csatához kell ellenség is, nem érted?
FERKÓ	De, értem. Ki akar török lenni velem?
GÁSPÁR	Legyél csak egyedül. Még hogy török!
JANCSI	Szóval, te se leszel velem török, Gáspár?
GÁSPÁR	Nem én. Nem elég, hogy cigány vagyok? Még törököt is akarsz belőlem csinálni?
HUSZKA	Na, csak menj töröknek, cigánygyerek, ne a magyarokhoz dörgölőzz!
TÖBBEN	Úgy-úgy. Csak menjen töröknek az összes cigány.
PANNA	Szégyelljétek magatokat!
TÖBBEN	Meg a tótok is legyenek törökök. Meg az oláhok. Aztán, majd jól elverjük őket.
JANKOVICS	Ha már így áll, inkább beállok én is töröknek. Magyarnak úgysem kellek. Nem kellenek a magyaroknak a tótok... meg a szerbek, oláhok se.
JANCSI	Csak játék az egész.
GÁSPÁR	Csak játék... Aztán meg ne bánjátok, hogy így játszotok velünk...
JANCSI	Szedj magadnak embert, válassz, aki köll, aztán készüljetek az ostromra!
FERKÓ	Akkor... te még velem jössz. Meg te is. Meg te is.
PANNA	Én is megyek.
JANCSI	Panna! Nem mész sehova! Te itt legyél énmellettem, te leszel az apródom. Téged nem adlak oda nekik.
PANNA	Nem adsz? Nem tudtam, hogy a tulajdonod vagyok. Én csak egy cigánylány vagyok, kapitány! Hogy lehetnék én a magyar kapitány apródja.
JANCSI	Ahogy akarod... eredj! Akkor te maradj nálunk, Piroska?
PIROSKA	Én meg árva lány vagyok. Azok nem tartoznak senkihez. Jó leszek én Ferkó csapatában - ha elvisz... janicsárnak.
FERKÓ	Ha jössz, elviszlek én, de nem ám janicsárnak...
JANKOVICS	Kapitánynénak viszi...
FERKÓ	Elhallgass, mert kiverem a fogadat!
JANCSI	Nem könyörgök egyikőtöknek sem. Ha menni akartok, eredjetek! Készüljetek, s ha készen vagytok, támadjatok. Mi meg megerősítjük a várat.
HUSZKA	Máris nekilátunk, kapitány. Csak ezek a... törökök... menjenek arrébb.
A két csapat félrehúzódik. Fölruházkodnak, a törökök törökös ruhákat öltenek, a magyar fiúk várat építenek kövekből és palánkokból, sisakokat, fakardokat szednek elő. Amíg készülődnek, Jancsi Pannáról álmodozik.
JANCSI	Fekete rózsám, szép cigány Panna,
rád gondolok és reszketek belé,
Törökké lettél, magyar maradtam,
Szívem hazámé, s a szerelemé.
Fekete rózsám, szép cigány Panna,
Nélküled nem jó nekem e játék,
Mért nem vagy velem, mért vagy te máshol,
egyetlen szódra rohannék, szállnék,
Fekete rózsám, szép cigány Panna,
repülnék hozzád egyetlen szóra,
mégsem mehetek, ideköt esküm,
nem leszek csapatom árulója.
Panna a másik oldalon szomorkodik.
PANNA	Messzire szöktél, jaj, nagyon messze,
elér-e egy cigánylány szerelme?
Ha kimondanád, ha kimondhatnám,
érted akár az életem adnám.
Messzire szöktél, jaj, másik tábor
kapitánya vagy, keményen játszol,
ha elfogsz engem, fogd el szerelmem,
török vagy magyar, mindkettő csak ember.
JANCSI	Készen vagytok a fallal?
HUSZKA	Készen, kapitány.
JANCSI	Helyes. Sorakoztasd föl a csapatot!
Felsorakozik vagy tíz-tizenöt fiú, kardokkal, buzogányokkal. Huszka eléjük áll, ő a kapitány hadnagya.
HUSZKA	Kapitány úr, a várvédők felsorakoztak.
JANCSI	Aztán, fiam, tudod-e, hogy mi a feladatod?
FIÚ	Életem árán is megvédem a várat. (Szégyenlősen elmosolyodik.) Meg, hogy kitekerjem annak a hitvány Jankovicsnak a nyakát, aki már megint elkötötte a legszebbik fűzfaparipámat!
JANCSI	Helyes. Derék gyerek vagy. Honnan jöttél a várba?
FIÚ	Abonyból.
JANCSI	Karddal tudtok-e bánni?
MIND	Tudunk. Miszlikre aprítjuk őket! Pörköltnek való lesz belőlük! Lehasogatjuk róluk a bugyogót!
JANCSI	Huszka... akarom mondani, Bornemissza fiam, hányan vagyunk a várban?
HUSZKA	Kétezren, kapitány.
JANCSI	És hányan jönnek a törökök ellenünk?
HUSZKA	Sokkal többen.
JANCSI	Mégis, mennyivel?
HUSZKA	Nem tudok addig elszámolni. Mindenkire jut legalább tíz török, a keservit.
JANCSI	Ha csak annyi, akkor nem kell félnünk. (A kis csapat elé áll.) Emberek! Az a török csapat jön ellenünk, amelyik a nyáron az ország két legerősebb várát, Temesvárt és Szolnokot lerombolta. Elfoglalta Drégelyt, Hollókőt, Salgót, Bujákot, Ságot, Balassagyarmatot. Jön, hogy a szultán hatalmába beigázza, ami Magyarországból hátra van. Engedjük-e?
MIND	Nem engedjük. Azt már nem!
FIÚ	Lecsavarjuk az orrát.
FIÚ1	Úgy csapom bele a földbe, hogy csak úgy nyekken. Meg aztán, nyakig bele is csusszan...
JANCSI	Jön a török, jön a török meg sem áll,
míg Eger alatt magyar kardra nem talál.
Eger vára sziklaszirtként magaslik,
török tenger alatta csak morajlik.
MIND	A várat föl nem adjuk,
hitünk meg nem tagadjuk.
Török szultán megbánod
Eger várát hogy bántod!
JANCSI	Jön a török, jön a török hadakkal,
elé állunk fényesre fent kardokkal.
Felénk hajol a falról a feszület,
mutassuk meg mi a magyar becsület.
MIND	A várat föl nem adjuk,
hitünk meg nem tagadjuk.
Török szultán megbánod
hogy Eger várát bántod.
JANCSI	Aki fél, még ezen percben elmehet,
harcunkhoz csak oroszlánok kellenek,
a falakra bátor szívvel menjetek,
mi vagyunk a végső remény, emberek!
MIND	A várat föl nem adjuk,
hitünk meg nem tagadjuk.
Török szultán megbánod
Eger várát hogy bántod.
Készülődés a “török táborban” is. Törülközőkből, rongyokból turbánt eszkábálnak maguknak, elkötik a gatyájuk végét, hogy bugyogónak látszódjék. Nem látszik rajtuk lázas készülődés.
FERKÓ	Nem tetszik nekem ez nagy törökösködés, Gáspár.
GÁSPÁR	Nekem se. De legalább megtudod, milyen cigánynak lenni - közöttetek.
FERKÓ	Milyen? Olyan, mint... magyarnak lenni más magyarnak.
GÁSPÁR	A fenét! Olyan, mint neked töröknek. Nem akarod, de kiválasztanak másnak. Még jó, ha nem ellenségnek.
PANNA	Ne nyavalyogj, öcsém! Török lettél, legyél török!
FERKÓ	Nem vagyok jó janicsárnak, töröknek,
magyar vérem magyar erekben lüktet,
nem dobban meg szívem a nagy Sztambulért,
de oda’dnám életemet Egerért.
GÁSPÁR	Cigány voltam, török lettem,
mikor leszek végre magyar,
ha győzök, utálom magam,
ha vesztek meg hát odavan
a becsületem.
JANKOVICS	Ha a török is így volna törökként,
nem kellene így aggódnunk Egerért.
De vérszomjas farkashadként özönöl,
magyar földet magyar vérrel megöntöz.
GÁSPÁR	Inkább lennék én áruló,
mint hazámra rátámadó,
remélem, nem lesz örökké,
nem leszek mindig törökké,
a mindenségit!
GÁSPÁR	Én már azon is gondolkodtam, hogy áruló leszek. Az nem bűn, ha a magyarok kedvére elárulom a törököt...
PANNA	Az árulás mindenhol árulás... Az árulót sehol sem becsülik...
GÁSPÁR	Na jó, akkor nem leszek áruló. De valamit mégis kellene csinálni, mert nekem nincs kedvem törökként harcolni a magyarok ellen.
FERKÓ	Nekem sincs kedvem így harcolni.
PANNA	Hát akkor ne harcoljatok, gyávák. Bújjatok be nyakig a patakba, hátha nem vesznek észre benneteket.
FERKÓ	Neked tán nem fontos, hogy törökként támadsz a hazádra, vagy magyarként védelmezed azt?
PANNA	Ez csak játék, Ferkó.
FERKÓ	Lennék csak én Dobó, a másik oldalon, akkor nekem is jó játék volna. Így viszont már keserű.
PANNA	Jancsi nem rossz fiú...
FERKÓ	De véded! Tán csak nem a szerelmed?
PANNA	Menj már!
GÁSPÁR	Én megyek. Követségbe az egriekhez. Megmondom, hogy nem akarunk harcolni. Mit szóltok hozzá?
MIND	Nem akarunk harcolni,
török göncben elesni,
Allah-Akbárt bömbölni,
soha disznóhúst enni.
Nem akarunk harcolni,
Eger várát rombolni,
Vissza akarunk menni
Ismét magyarnak lenni.
FERKÓ	Hát jó, eredj, Gáspár, kérj békét az egriektől! Valami más játékot kellene kitalálni, mondd meg nekik!
Gáspár átmegy a tér másik oldalára, ott rövid dulakodás után azonnal elfogja két egri vitéz. Jancsi elé viszik.
FIÚ1	Kapitány, nyelvet fogtunk.
FIÚ2	Itt ólálkodott a vár környékén.
GÁSPÁR	Ólálkodott ám a nagyanyád retkes térde kalácsa! Csak engedd el a kezemet, mindjárt megjáratom a képeden, s rögtön megtudod, ki ólálkodott a vár környékén!
JANCSI	Lassan a testtel! Ha nem kémkedtél, mit akartál itt, török?
GÁSPÁR	Követségbe jöttem.
JANCSI	Nem fogadunk követeket! A törökkel nem tárgyalunk, megmondtam az ostrom első napján. Kötözzétek meg!
GÁSPÁR	Kapitány, én békeajánlatot hoztam!
JANCSI	Nem kell a töröktől a béke.
A dühöngő Gáspárt megkötözik. A zajra felvonulnak a “törökök”, élükön Ferkóval.
FERKÓ	Követet küldtem hozzád, te meg lefogod?
JANCSI	Le hát. Nem tárgyalok veletek, pogányokkal.
FERKÓ	Baj van, Jancsi...
JANCSI	Nevezz kapitánynak, török basa.
FERKÓ	Kapitány uram, baj van. Nem akar harcolni a csapatom ellenetek.
JANCSI	Hát mit akar?
FERKÓ	Magyar akar lenni.
JANCSI	Török kutyából nem lesz magyar szalonna. Inkább csak gyávák vagytok kiállni ellenünk!
FERKÓ	Ezt ne mondd még egyszer!
JANCSI	Gyávák vagytok... nem is csoda... hiszen... csak törökök vagytok...
PANNA	Menjünk innen, Ferkó!
FERKÓ	Te is azt gondolod, hogy félek?
PANNA	Tudom, hogy nem. Én melletted vagyok.
JANCSI	Hogyan? Mellette? Hát nem mellettem?
PANNA	Melletted? Én török vagyok.
JANCSI	Ez csak játék, Panna, csak játék.
GÁSPÁR	És én már játékból se lehetek magyar?
HUSZKA	Te hallgass, bitang, mert kitépem a nyelvedet, a keservit!
PANNA	Ne kiabáljatok az öcsémmel!
FERKÓ	Gyere, Panna!
Megfogja a lány kezét, indulna, de Jancsi megragadja Panna másik kezét.
JANCSI	Panna marad.
FERKÓ	Panna jön! Panna török.
JANCSI	Panna nem török. Panna nem török, hanem...
PANNA	Hanem, mi vagyok? Cigány?
JANCSI	Te vagy a világ legszebb...
FERKÓ	Sok a szöveg! Engedd el Panna kezét!
JANCSI	Van eszemben!
FERKÓ	Hát akkor, nesze!
Kardjával Jancsi felé sújt, aki félreugrik, és kirántja övéből a magáét, összeugranak. Huszka Jankovicsnak esik, hatalmas ordítással belecsatlakozik a verekedésbe mindkét fél, tépik, szaggatják egymást - természetesen koreografált verekedésről van szó, amit török és magyar zenei motívumokból kever össze a zeneszerző. A hatalmas csetepaténak az vet véget, hogy a harcolók közé hajtanak egy szekeret, melyen törökök ülnek. Velük van a csizmadia is. A gyerekek riadtan szaladnak a tér két felére, középen ott marad a megkötözött Gáspár, akit Panna hiába próbál kiszabadítani. A törökök leugrálnak a szekérről, egyesek körbekapják a menekülni akaró gyerekeket, és visszakergetik őket a tisztásra, mások elkapják Pannát, és feldobják a szekérre a rémülten kapálódzó Gáspárral együtt.
MIND	Meneküljünk! Rajtunk ütött a török! Végünk van! Be az erdőbe! Föl a fára!
TÖRÖKÖK	Megallj, magyar gyerek, mert kard meghasogat. Vissza tisztas, leülni mind föld! Letenni karó, mert bever fejed török kard!
TÖRÖK	(az elfogott Pannát és Gáspárt nézi.) Szép török gyerekek mind a kettó van. Biztos elrabolt őket magyar Dobó. Visz vissza ők mink Isztambul, hazájuk, apájukhoz-anyájuk.
PANNA	Viszed ám a...
GÁSPÁR	Elhallgass, nem ennek van itt az ideje. Lapulj a szekér fenekére!
TÖRÖK	Sok kisgyerek. Szép gyerekek. Lesznek jó janicsár belőlük sok minálunk. Jösztök ti Eger várát ostromolni vissza törökkel.
JANCSI	(az orra alatt, de hogy a többiek is hallják) Jön ám veletek Egerre a halál, de nem mink.
HUSZKA	(súgva) Na, Jankovics, itt a török, szemtől szembe. Most mutasd meg, milyen ijesztő a képed, a keservit!
JANKOVICS	(visszasúgva) Elhallgass te! A vesztemet akarod? Ezek nem kukoricáznak velünk.
CSIZMADIA	De elment a hangotok vitézek! Eddig akkora zajjal voltatok, zengett tőletek az egész erdő? Most meg milyen nagy a csönd. Nem féltetek, hogy rátok talál a török? Hm? Hát, rátok talált.
JANCSI	De nem a hang után jöttek... Lefogadom, maga árulta el, hogy hol találnak meg bennünket.
CSIZMADIA	Gondolod? Lehet. És akkor mi van, ha én? Foglyok vagytok. Az öreg hol van?
HUSZKA	Elment.
CSIZMADIA	Téged nem kérdeztelek, te kis hörcsög. Hova ment?
JANCSI	Nem mondta.
CSIZMADIA	Pedig nekünk az öreg kellene. Mondd csak, te kis szöszi, nem tudsz egy olyan lejáratról véletlenül, ami a föld alá vezet, és az egri várban bukkan a felszínre ismét?
PIROSKA	Nem én. Honnan tudnék?
CSIZMADIA	Csak úgy kérdeztem.
TÖRÖK	Török un gyerek. Van éhes, mint farkas van. Menni most, enni finom leves, inni piros bor, elvinni két török kisgyerek, öreg majd kiváltani őket alagút bejáratával. Ha meg nem, neki meg ket gyerekeknek halal. Többi megy janicsar Sztambul, Allah katonaja lesz mind.
JANCSI	Ne vigyék el őket!
TÖRÖK	(kardot ránt) Te ugralni? Nekem mondani valami? Akarod te kard fejedbe bele, szep gyermekem?
CSIZMADIA	Ne ugrálj, mert felkoncolnak a törökök. Ezek gatyáznak veled csak azért, mert gyerek vagy. Üzenem az öregnek, az elfogott galambból főzött leves finom volt. Csak későn vettem észre, hogy az övé. A gyűrűzésből. Volt valami papírdarabka is a lábán. Érdekelheti az öreget az írás, amit rajta találtunk. Az ügyben visszajövünk. Itt várjatok, s ha nem lesztek itt mindahányan, vagy az öreg meglép... hát, a két kis cigány-galambot fogjuk megfőzni ma vacsorára, az öreg Pinke galambjai úgyis túl soványak a levesbe!
HUSZKA	Rongy ember maga, csizmadia, a keservit! Nem fél Dobó kapitánytól? Nem fél, hogy édesapánk a körmére néz még ezért egyszer?
CSIZMADIA	Szerencséd, hogy ismerlek, hörcsög, különben már kettérepesztettelek volna! Hogy félek-e Dobó kapitánytól? Miért kéne félnem? A vár már alig több romhalmaznál. Ha túléli a te kapitányod, vasra verve viszik a Héttoronyba, és onnan csak a halál szabadítja ki. Apátok meg? Őket még csak nem is viszik el, hanem itt felkoncolják fel valamennyiüket, ha elfoglalják a várat. Pár nap, és vége itt mindennek... hörcsög.
HUSZKA	Várj, gazember! Az nevet, aki a végén nevet! Kapsz te még a csempe pofádra tőlem, a keservit!
CSIZMADIA	Hallottam, mint mondtál. Most nem bántalak. De nem szoktam adósa maradni még az olyan taknyos kölyköknek sem, amilyen te vagy. Ha eljön az idő, megfizetek mindenért. Indulás!
JANCSI	De mi is megfizetünk, attól ne féljen.
CSIZMADIA	Hú, de megijesztettél! Megyek, kiröhögöm magamat. De ne felejtsétek el, ha nem vagytok még mindig itt, amikor visszajövünk, vége ennek a két kis galambnak a kocsiban.
TÖRÖK	Menni, nem beszélni. Inni, enni. Utana felkoncolni öreg, gyerekek, ha nincs meg alagut bejarata.
(Elvonulnak a szekérrel, melyen magukkal viszik a két gyereket is. Amint kitűnnek a képből, elszabadul a pokol. A gyerekek egymást tiporva ordítanak a félelemtől és a felháborodástól.)
MIND	Pucoljon, ki merre lát! Elvisznek bennünket! Janicsár lesz belőlünk! Hol van Pinke bácsi? Szaladjunk szét, úgy nem találnak meg bennünket! Valaki értesítse Dobót! Menekülni kell! Futni, ki merre lát!
JANCSI	Megálljatok! Hova mentek?
JANKOVICS	Na, mit gondolsz, a játéknak vége. Ha úgy tetszik, komolyra fordult. Oszt, nem akarom janicsárként végezni.
JANCSI	Én sem. Mégsem futok el.
JANKOVICS	Te azt teszel, amit akarsz.
HUSZKA	A török valóban itt van, Jancsi, és vissza fog jönni. Ha itt talál bennünket, nekünk végünk.
JANCSI	És ha nem talál, Huszka? Akkor csak őket fogja megölni, igaz? Pannát és Gáspárt!
HUSZKA	Akkor csak őket!
JANCSI	Szégyelld magad, nem vagy ember! Takarodj, mentsd a rongy életedet, ne is lássalak. És te is eredj, Jankovics!
JANKOVICS	Nekem te nem parancsolsz!
JANCSI	Nem? Azt mondod, hogy nem?
JANKOVICS	Azt. Én ugyanis török vagyok... ugyebár. Oszt nekem Ferkó parancsol.
JANCSI	Hát nem érted, hogy vége a játéknak?
JANKOVICS	Érdekes, hogy a játéknak mindig akkor van vége, amikor te akarod. Amikor mi akartuk, hogy vége legyen, mert magyarok akartunk lenni, s nem törökök, meg sem hallgattál bennünket.
JANCSI	Igazad van. Akkor parancsoljon neked Ferkó.
FERKÓ	Nem! Ez a játék már nem az a játék. Itt már minden vérre megy. Az életünkre, a túszok életére... Pinke bácsi életére. Egy ember parancsoljon, ez az ember pedig legyen Jancsi.
JANCSI	Rendben. Köszönöm. És te leszel a helyettesem. (Kezet nyújt neki.)
FERKÓ	(elfogadja a feléje nyújtott kezet.) Vállalom.
JANKOVICS	Már megint kezditek a várjátékosdit? Mindketten elmehetnétek csepűrágónak. Köszönöm, én ebből nem kérek. Szedem a sátorfámat, oszt pucolok, amíg lehet.
TÖBBEN	Én sem kérek, én sem. Megyek én is... én is... várj, menjünk együtt...
JANCSI	Megértelek benneteket, mindenkinek fontos az élete. Én nem megyek. Vagy együtt halok meg Pannával és Gáspárral, vagy kiszabadítom őket a törökök fogságából.
HUSZKA	Te megbolondultál.
JANCSI	Mehetsz te is, ha félsz.
HUSZKA	Nem félek... Mégis, szívesen elmennék... De maradok. Mert két dolgot el kell még intéznem előtte. Egyrészt meg kell leckéztessem ezt a pökhendi áruló csizmadiát... megígértem neki.
JANCSI	És mi a másik?
HUSZKA	Hogy a te képedet is beverjem, a keservit, amiért azt állítottad az előbb, hogy félek.
(A két fiú összeölelkezik.)
JANCSI	Hallottátok, Huszka... hadnagy... azt mondta, hogy nem fél. Jó neki. Én félek, és ezt bevallom nektek. Bolond ember az, aki nem félti az életét. De szemét ember az, aki az élete miatt cserbenhagyja a barátait. Panna és Gáspár török fogságban. Pinke bácsi távol. Ha megjön, ki figyelmezteti, hogy itt a török? Ki kel a védelmére, ha visszajönnek? Én maradok.
TÖBBEN	Mi is maradunk. Ki marad még itt?
JANCSI	Aki legény, itt marad!
Török elől nem szalad!
MIND	Maradunk! Maradunk mind!
FERKÓ	Aki bátor, nem fut el!
Törökkel harcot visel!
MIND	Maradunk! Maradunk mind!
JANCSI	Aki egri nem gyáva!
Bátorságát mutassa!
MIND	Maradunk! Maradunk mind!
FERKÓ	Aki magyar, legyen az!
Töröknek nem irgalmaz!
MIND	Maradunk! Maradunk mind!
Maradunk! Maradunk mind!
JANCSI	Köszönöm nektek! Egyet ígérek, és ezt vegyétek kapitányi eskünek is. Ha valakinek meg kell halnia közülünk, akkor az én leszek. Nem hagyom, hogy bárkinek is bántódása essék közületek.
PIROSKA	Jól van, jól, maradunk. De mit csináljunk?
JANCSI	Még nem tudom.
FERKÓ	Fegyverkezzünk fel!
JANCSI	Botokkal kardok, jatagánok és pisztolyok ellen?
HUSZKA	Az nem elég, ha Jankovics jól rájuk néz? Biztos, hogy hanyatt-homlok menekülnek a berezelt pogányok. Igaz-e, Jankovics? Még az is lehet, hogy szörnyethalnak, a keservit!
JANKOVICS	Te még itt is engem szekálsz, Huszka? Megállj, ha vége lesz, nem te vágod kupán Jancsit, hanem én mászom bele abba a pimasz képedbe... feltéve persze, ha megússzuk. Támadt egy ötletem. Mi lenne, ha...
JANCSI	Mondjad már!
JANKOVICS	Mondom, na! Mi lenne, ha segítségért menne valaki...
FERKÓ	Segítségért? Segítségért, de hova?
JANKOVICS	Hova, hova! Hát Dobóhoz, a várba.
PIROSKA	Ez megőrült.
JANCSI	Valóban őrültségnek tűnik. A várat teljesen körülvette a pogány. Ember oda be nem jut, ha csak nincs szárnya.
HUSZKA	Hát épp ez az! Pinke bácsi galambjai. Galambpostát küldünk Dobónak.
FERKÓ	Egy baj van. Ahhoz Dobó galambjának kellene itt lennie. Mert a galamb hazarepül valahonnan, de megadott címre nem visz üzenetet. Az a kisbíró.
JANKOVICS	Pedig olyan jó ötletnek látszott.
HUSZKA	Meg is lepődtem, hogy tőled származik.
JANKOVICS	Elmenj innen, mert széjjeltéplek.
HUSZKA	Arra mindjárt itt lesz a török. A széttépésre. Érdekes, amikor itt voltak, egyszer sem jutott eszedbe, hogy te mekkora nagy széjjeltépő vagy.
PIROSKA	Várjatok csak! Emlékeztek, mit mondott Jankovics... amikor megdézsmálta Pinke bácsi borát? Hogy az egyik nagy hordó mögött van egy ajtó, és az ajtó mögött, vagy alatta, vezet valami folyosó...
JANCSI	Az alagút!
FERKÓ	Az alagút a várba!
JANCSI	Ezt keresik tehát a törökök!
JANKOVICS	Most már mi is tudjuk... Nem kell Pinke bácsi. Nagy felfedezők vagyunk.
JANCSI	Mit akarsz ezzel mondani?
JANKOVICS	Semmit.
FERKÓ	Beszélj! Ez parancs. Te mégiscsak az én katonám vagy.
JANKOVICS	Hát, ha parancs... Én azt gondolom, ha minden kötél szakad... szóval, értitek... ha másként nem tudjuk megmenteni Gáspárt és Pannát, akkor... áruljuk el a töröknek az alagút bejáratának a titkát.
HUSZKA	Áruló! Szétcsapom a fejed, és most az egyszer még csak nem is viccelek veled, a keservit!
JANCSI	Várj! Jankovics nem áruló. Csak meg akarja menteni Pannáékat.
HUSZKA	És a várral mi lesz?
JANCSI	Hát, ez az. Ha nem tudjuk értesíteni Dobót, akkor meglepi az alagútban a török. Robbantani készül, láttam a hordókat a szekéren.
JANKOVICS	Mire várunk? Valaki induljon el Dobóékhoz az alagúton át, oszt értesítse őket arról, hogy a török ott akar támadni, készüljenek.
FERKÓ	Nem is rossz gondolat. Az alagútban csak egyesével, kúszva lehet haladni. Lehetetlen, hogy ne bírják le a törököt a várvédők az alagút szájánál.
JANCSI	Rendben van. Ki akar menni?
JANKOVICS	Természetesen én.
JANCSI	Én is így gondoltam. Vigyél magaddal valakit!
JANKOVICS	Hát... sok bajom van vele, de mit csináljak, hadd örüljön... elviszem Huszkát!
HUSZKA	Köszönöm, mától a barátom vagy, Jankovics.
JANKOVICS	Na, azért ezt nem szerettem volna.
JANCSI	Huszka nem mehet. Közöttünk ő forgatja legjobban a botot, a szekercét, sőt, még íjjal is tud bánni.
JANKOVICS	Akkor kit vigyek?
JANCSI	Vidd... Piroskát.
PIROSKA	Engem?
JANCSI	Igen. Csak kúsznod kell. Azt meg tudsz, nem?
PIROSKA	Igen. Tudom, hogy itt nem sok hasznomat vennétek.
JANCSI	Induljatok.
JANKOVICS	És mi legyen a jel, hogy odaértünk?
HUSZKA	Integess le a várfokról.
JANKOVICS	Értem. És ha egy ágyút elsütne Dobó?
FERKÓ	Kétszáz böfög egyszerre. Nem hallod?
JANKOVICS	Akkor mi legyen?
FERKÓ	Hogy... visszatértek ott, ahol elmentetek... az alagúton keresztül. Aztán ügyeljetek, ne találkozzatok idefelé törökkel!
JANKOVICS	Ti csak tartsatok ki, és harcoljatok... mindhalálig... ejnye, no, már megint elérzékenyültem... rosszabb vagyok, mint ez a Piroska itt...
JANCSI	Várj! Te még török vagy... a szabályaink szerint. És törököt nem engedhetünk be az alagútba! Álljatok oda, törökök mind! Magyarrá fogadlak benneteket... mindörökre. Esküdjetek, hogy jó magyarok, jó egriek, igazi hősök lesztek.
“TÖRÖKÖK”	Esküszünk!
JANKOVICS	És velük, velük mi lesz?
FERKÓ	Kikkel? Mit ágálsz már megint? Mostantól örökös magyar vagy, mehetsz Piroskával az alagútba...
JANKOVICS	Gáspár és Panna... törökként estek fogságba...
JANCSI	Ne aggódj! Ahogy eddig is magyarok voltak... úgy majd őket is örökös magyarokká fogadjuk.
JANKOVICS	Hát akkor... rettegj török... megyek!
(Eltűnik Piroskával a pincelejáratban.)
FERKÓ	Elmentek. Vajon, látjuk-e még őket valaha?
JANCSI	Látjuk. Gondolod, hogy elengedem őket, ha veszélyt rejtene az alagút? Ha mégis bejutna a török, akkorra ők már Dobónál lesznek, a várban.
HUSZKA	Azért csak nagyobb biztonságban lett volna ez a szájhős Jankovics, ha én is vele megyek, a keservit!
JANCSI	Mondtam, az alagútban nem lehet senki.
FERKÓ	Hacsak nem a szellemek.
JANCSI	Azok pedig nincsenek, tudjuk. Vannak viszont törökök, itt, éppenséggel a nyakunkon.
MIND	Nyakunkon már a török,
kitöri, ha hagyjuk,
eb az anyja pogányokat
majd csak megszalasztjuk.
Nyakunkon már a török,
fogságban a társak,
meg kell őket mentenünk, vagy
viszik janicsárnak.
Nyakunkon már a török,
feni ránk a kardját,
farkasfog lóg az ínyéből,
mutatja az arcát.
Pinke bácsi érkezik. Zsákot cipel a hátán, amelyben nyilván élelmiszer van. A gyerekek ordítva veszik körül, mind el akarja neki mondani, mi történt.
MIND	Pinke bácsi! Pinke bácsi! Itt a török! Pannát elvitte! Gáspár a fogságukba esett. Az alagút bejáratát keresik! Elfogták Pinke bácsi galambját! Délután visszajönnek, és elhurcolják Pinke bácsit! De mi megvédjük! Meneküljünk, amíg nem késő!
PINKE	Elég, elég! Egyszerre csak egy beszéljen! Jancsi, mi történt?
JANCSI	Itt volt a török.
PINKE	Miféle török?
JANCSI	Az igazi. Az a nyomorult csizmadia hozta ránk őket. Hatan voltak.
PINKE	A nemjóját! És bántottak benneteket?
HUSZKA	Szerencséjükre, nem... a keservit!
PINKE	Tudjuk, hogy mit akartak?
JANCSI	Elfogták a galambját, Pinke bácsi! Elfogták az üzenetet a lábán. Honnan jött az az üzenet? Most már meg kell mondania!
PINKE	Honnan? Hát a várból. Mit mondtak még?
HUSZKA	Hogy megölik Pannát és Gáspárt, ha Pinke bácsi nem árulja el nekik az alagút titkát.
PINKE	Azt nem lehet elárulni senkinek.
JANCSI	Akkor Gáspárt Pannát felkoncolják, Pinke bácsival együtt, bennünket meg elhurcolnak janicsárnak.
PINKE	Ha eláruljuk az alagút lejáratának a titkát, a törökök felrobbantják a várat, és akkor biztosan nem jön vissza sem az apátok, sem az anyátok. És akkor már hurcolni sem kell majd benneteket, mert törökké lesz Magyarország. Az alagút lejáratának titkát ti sem tudhatjátok.
FERKÓ	És mire szolgál az az alagút?
PINKE	Hogy a várba feljussanak azok, akik még csatlakozni szeretnének a védelemhez. Vagy - vész esetén Dobó a várból kimenekíthesse az asszonyokat.
JANCSI	És a férfiak?
PINKE	Ők addig maradnak, amíg az utolsó követ is el nem foglalja az ellenség.
FERKÓ	Tehát, vagy győzelem, vagy halál?
PINKE	Vagy győzelem, vagy halál.
JANCSI	Akkor most meghirdetem én is: vagy megmentjük Gáspárt és Pannát, vagy velük halunk mi is.
PINKE	Szamár. A gyerekeknek nem szabad meghalniuk. Valamit majd csak kitalálunk.
HUSZKA	Tényleg csak Pinke bácsi tudja a lejárat titkát?
PINKE	Csak én... meg, persze, Dobó kapitány.
HUSZKA	De hiszen mi is tudjuk, hogy a nagyhordó mögött van a lejárat az alagútba, a keservit, mit izél itt velünk?
PINKE	(nevet) Szóval, tudjátok.
FERKÓ	Nem csak tudjuk, de Jankovics és Piroska már el is indult a várba az alagúton át, figyelmeztetni Dobót a török veszedelemre.
PINKE	Szóval elmentek az alagútban. És nem gondoljátok, hogy meg kellett volna várnotok engem is az elküldéssel? Hogy meg kellett volna kérdeznetek, engedem-e, hogy elmenjenek?
JANCSI	Az idő szorított, nem tudtuk, mikor jön vissza Pinke bácsi, meg aztán, már megbocsásson, rám bízta a csapat vezetését...
PINKE	Igaz. Aztán, hogy jöttetek rá a bejárat titkára?
HUSZKA	A Jankovics... szóval, ez a Jankovics, kedveli a borocskát... aztán néha, de csak nagyon néha ám, be-besurrant Pinke bácsi pincéjébe... ezt eddig mi sem tudtuk... és hát... ugye...
FERKÓ	Megdézsmálta Pinke bácsi borait.
PINKE	Aha. Szóval, annyira szereti ez a Jankovics a bort?
JANCSI	Nagyon.
PINKE	Akkor most igazán jó sora lehet.
JANCSI	Hogyhogy?
PINKE	Bizony, hogy nem az alagút lejáratát találtátok meg, hanem a titkos pincémét, ahol a legféltettebb boraimat tárolom.
JANCSI	Akkor hát nem Dobóhoz jutottak?
PINKE	De nem ám! Aggódom azonban, hogy komoly kárt tesz a boraimban az a lókötő. Mindjárt utánuk is nézek.
HUSZKA	Nem kell. Már meg is érkeztek az alagút hősei.
PINKE	Én most félre húzódom. Kíváncsi vagyok, mire mentek odabent.
Megjelenik Jankovics, akit Piroska támogat.
JANKOVICS	Jancsi! Nagy baj van! Az alagút (nagyot csuklik) nem alagút, hanem (megint csuklik egy hatalmasat) egy rettenetesen hosszú borospince. Olyan hosszú, de olyan... azért egyszer csak vége van. Nem alagút, érted, hanem pince. Alighanem az öreg Pinke dugibora van benne. Ellen... (újabb rettenetes csuklás) ...őriztem az összes hordót... jelentem, kapitány, jó minőségű borokat tartalmaz a járat.
HUSZKA	Majd ad neked Pinke bácsi, ha rájön, hogy már nem csak a rendes, de a dugiborát is dézsmálod.
JANKOVICS	Van ott annyi, hogy észre sem veszi.
PINKE	(előlép) Dehogyisnem veszem észre, te megátalkodott! Gyerek létedre lopod a boromat?
JANKOVICS	Igaz, ami igaz. Azért, ugye, nincs harag, Pinke bács... (Megint csuklik.) ...csi?
PINKE	Na, majd megráncigálom a füledet békeidőben, te kópé! Most nagyobb bajban vagyunk.
HUSZKA	Támadjunk rá a törökre, a keservit!
PINKE	Nem lehet. Én már öreg vagyok a kardforgatáshoz, ti meg még gyerekek vagytok. A török nem játszik. Nincs abban szemernyi irgalom sem, ha keresztény ember gyermekével találkozik. (Félrehúzódik, töpreng. A gyerekek csöndben figyelik.)
Csak tudnám, hogy mit tegyek most,
Hogy védjem meg e sok árvát,
hogy őrizzem az alagút
reám bízott súlyos titkát?
Öreg vagyok, karom száraz,
kardot fogni nem bírok már,
vitézséggel mire mennék,
bár magamat föláldoznám.
Segítséget nem várhatok,
egy reményem maradt csupán:
hogy valami csoda végül
megmenti e sok kis árvát.
MIND	Ne félj, ne félts, ne félts minket,
Megvédjük mi a bőrünket.
Kicsik vagyunk, de van eszünk,
tetteinkben nagyok leszünk.
JANCSI	A török hamarosan visszatér a csizmadiával.
PINKE	Tudom. A legjobb az lenne, ha most szétszaladnátok a világ négy égtája felé, mindenki mentené a bőrét.
JANCSI	Én nem hagyom Pannát... no, meg Gáspárt sem.
FERKÓ	Én is maradok.
HUSZKA	Én meg épp hős készülök lenni.
PINKE	Volt náluk valami? A töröknél?
JANCSI	Hordókat láttam. Aligha bort hoztak benne a koccintáshoz.
PINKE	A gyalázatosak! Föl akarják robbantani a várat.
JANCSI	De azt már nem hagyjuk.
FERKÓ	De nem ám!
HUSZKA	Na, Jankovics komám, most aztán vedd elő a legmorcabb tekintetedet, amitől egészen biztos megszaladnak. Különben mi szaladunk, ha előkapják azokat az istentelen nagy görbe kardokat.
JANCSI	Pinke bácsi, nekem támadt egy ötletem. De titkos...
HUSZKA	Épp ideje, hogy valamit kezdjünk magunkkal, a keservit!
JANCSI	A tisztek Pinke bácsival félrevonulnak, haditervet készítenek, ti addig készüljetek az esetleges harcra a törökkel!
MIND	(játszanak, énekelnek)
Gólya, gólya, gilice,
Mitől véres a lábad?
Mitől véres a szárnyad?
Mitől véres a tollad?
Megvágták a törökök,
Eltörték a törökök,
Meglőtték a törökök,
Megtépték a törökök.
Gólya, gólya, gilice,
bekötözöm a lábad,
meggyógyítom a szárnyad,
könnyel mosom a tollad.
Ne bántsatok törökök,
ártatlan madár vagyok,
csak a széllel szárnyalok,
csillagokkal álmodok...
Távoli kocsizörgés hallatszik. A gyerekek riadtan bújnak össze. Visszatér Pinke a nagyobb fiúkkal.
JANCSI	Ne féljetek! A haditerv elkészült, megvédünk benneteket, és ki fogjuk szabadítani Pannáékat is. Senki nem csinál semmit utasítás nélkül, csak parancsra. Ez parancs! Húzódjatok a tisztás két felére. A jobb oldaliaknak Ferkó lesz a parancsnoka, a bal oldaliaknak Huszka.
JANKOVICS	Oszt miért nem én?
JANCSI	Most nincs idő erre. Rendben, ketten parancsoltok, elvégre hadnagyok vagytok mind a ketten. És mindenki hallgat, mint a sír. Megértettük?
MIND	Értettük.
PINKE	Aztán semmin se lepődjetek meg, semmin se csodálkozzatok, s ne felejtsétek, az nevet, aki a végén nevet.
Megérkeznek a törökök a két gyerekkel és a csizmadiával, azonnal leugrálnak a szekérről, Pinkére vetik magukat, de amikor látják, hogy fegyvertelen, csak a kezét kötik össze.
TÖRÖK	Megjött öreg ember. Kis ember, gyönge ember, fegyvere sincs. Nem ellenkezik. Megmondja ő, mi kell. Hol alagút bejárata.
PINKE	Kegyelmezzetek ősz, öreg fejemnek...
CSIZMADIA	Jó napot, szomszéd!
PINKE	Jó napot, csizmadia. Látom, törökké lettél te is.
CSIZMADIA	Ilyen idők járnak errefelé mostanában. Csak nincs valami baja velem, Pinke bácsi?
PINKE	Veled semmi. Csak a gyáva fajtáddal. (Kiköp.) Semmi ember az áruló, csizmadia.
A csizmadia Pinkéhez ugrik, és megüti.
JANCSI	Ne bántsa az öreget!
CSIZMADIA	Helyedre, kutya, mert kapsz a pórázzal! Hangot ne halljak.
TÖRÖK	Akarsz kapni öreg, hátadra bottal? Vagy nyúzzuk le bőröd? Lehet. Fogsz beszélni. Ha nem magadtól, majd segít neked beszélni török. Van szakértelem benne.
PINKE	És ha elmondom a lejárat titkát?
TÖRÖK	Megszabadul két kis gyerek szekerről, te megmented öreg fejed, gyerekek nem elvinni janicsar.
PINKE	De ha elmondom, mi lesz a várral?
TÖRÖK	Vár felrobban. Tudod te jól, vagy öreg es okos. Bumm, bumm... Volt torony, nincs torony. Helyén füst, jön be résen sok török, Egér vége.
PINKE	Nem árulhatom el a várat!
TÖRÖK	Mondom neked, higgy, ven gyaur kutya, Egérnek vége.
HUSZKA	Egérnek lehet, de Egernek nem.
CSIZMADIA	Aha, a hörcsög, megint mocorog. Rád külön lesz gondom.
HUSZKA	Nekem is rád, a keservit.
CSIZMADIA	Mondtál valamit?
HUSZKA	Semmit. Csak az a szőrös füle csöngött, csizmadia uram.
CSIZMADIA	Azért.
TÖRÖK	Ahogy én neked mondom. Egérnek vege... Hallgass rám, öreg ember!
Egernek vége,
halál a bére
annak, aki ellenszegül.
Egernek vége,
király segítsége
nem jön, pusztulhat egyedül.
Egernek vége,
minden vitézsége
fölösleges hősködés volt.
Egernek vége,
az országnak vége,
örökre fölkerül az égre a félhold.
Aki most behódol, annak nem lesz baja,
szolgáld hát a szultánt, hitvány gyaur kutya,
térj az igaz hitre, zuhanj le a porba,
légy ami lehetnél, alázatos szolga.
Aki most megérti milyen nagy is Allah,
életét megmenti, telik húsra, borra
jutalmából, mit kap, fejére a turbán
felkerülhet végül, s megbocsát a szultán.
PINKE	Ha ennyire nincs remény, akkor...
CSIZMADIA	Mi van akkor?
PINKE	És a gyerekek megmenekülnek?
TÖRÖK	Török iger, gyerek mehet hozzad. Gyerekekkel te mehetsz, hova akarsz. Nekünk nem gyerek és öregember kell, nekünk kell alagút. Nekünk kell bumm, bumm.
PINKE	Hát jó, megmondom...
GÁSPÁR	Pinke bácsi! Ne mondja meg nekik! Inkább bennünket öljenek meg, mint hogy elessen a vár.
PANNA	Pinke bácsi, Gáspárnak igaza van. Értünk nem nagy kár! De a várat ne adjuk fel nekik!
GÁSPÁR	Aki az alagút titkát elárulja a töröknek, az áruló.
JANCSI	Panna! Bízol bennem?
PANNA	Hát persze, Jancsi.
JANCSI	És te is megbízol bennem, Gáspár?
GÁSPÁR	Mi mást tehetnék.
JANCSI	Akkor azt mondom, bízzatok meg Pinke bácsiban is.
GÁSPÁR	Hiszen föl akarja nekik adni a várat!
JANCSI	Tudja, hogy mit csinál. Ha meg akarja mondani, hol a lejárat, hát csak mondja meg. Tudja, miért teszi.
GÁSPÁR	Hát, te is áruló lettél, nem csak az öreg? Visszavonom az előbbieket. Nem bízom benned többé.
PANNA	Ugye, tudod, mit beszélsz, Jancsi?
JANCSI	Tudom, Panna! És ki foglak szabadítani benneteket, abban biztos lehetsz.
CSIZMADIA	Lassan a testtel, fiatal urak, mert valakinek odacsapunk. Na, öreg Pinke, lássuk az a lejáratot.
PINKE	A lejárat a pincémből nyílik. Menjenek be, jobbról a harmadik nagyhordó mögött találnak egy csapóajtót. Az az alagút lejárata.
TÖRÖK	(a mellette álló törököknek) Ketten bemegy, megnéz ajtócsapó. Ha van, öreg mond igaz. Ha nincs, öreg mond hazug. Öreg feje lába elé van akkor téve. (A törökök benyomulnak a pincébe.)
JANCSI	Bántottak benneteket?
PANNA	Nem. De nem adtak sem enni, sem inni.
JANCSI	Nem baj. Kaptok mindjárt. Bele is bolondultam volna, ha hozzád érnek.
GÁSPÁR	Ne állj szóba ezzel az árulóval, Panna! Boldog vagyok, hogy a török csapatban voltam, és nem veled. Én még törökként sem lettem áruló. Nem zavar, hogy ott harcol fönt az apád, az enyémről nem is beszélve? Rájuk szabadítod az alagúton keresztül a törököt?
JANCSI	Majd látod te ezt másként is, Gáspár.
GÁSPÁR	Én ugyan nem. Áruló vagy, és ha lekerül a kötél a kezemről, magam fojtalak meg, az öreggel együtt, mert mást nem érdemeltek.
CSIZMADIA	Ezt már szeretem hallani. Zabáljátok föl egymást, kis csibéim.
HUSZKA	Kibicnek kuss van, a keservit!
CSIZMADIA	Elhallgass, te szemtelen... (Kergetni kezdi Huszkát, de elbukik Jankovics lábán, hatalmasat esik. Keserves arccal tápászkodik föl.)
JANKOVICS	Bocsánat... nem volt szándékos... csak, tetszik tudni, nekem nagyon rossz a lábtartásom... mások is fölbuktak már a lábamban... szörnyen sajnálom...
CSIZMADIA	Lesz rád is gondom, pimasz.
JANKOVICS	Azt megköszönném. Ugye, a szüleim fönt harcolnak a várban, nem úgy, mint a csizmadia úr, aki itt lent árulja el épp a hazáját, oszt nekik nincs idejük arra, hogy foglalkozzanak velem, így aztán a modorom egy kicsit karcos...
CSIZMADIA	Elhallgass, mert...
Visszajönnek a törökök. Valamit súgnak Török fülébe.
TÖRÖK	Öreg nem hazudott. Van alagút lejárata hordó mögött. Gyerekeket enged szabadon.
CSIZMADIA	Várj! Valami cselt sejtek.
TÖRÖK	Nekem te nem parancsol. Gyereket elengedni kettot.
Elengedik a két gyereket. Panna azonnal Jancsi karjai közé rohan.
GÁSPÁR	Mit csinálsz, bolond lány?
PANNA	Tényleg, mit csinálok?
JANCSI	Tényleg nem tudod, mit csinálsz? Hiszen szeretlek, Panna! Engedd, hogy ezentúl én vigyázzak rád!
GÁSPÁR	Ne fogadd el egy áruló szerelmét.
PANNA	Tudom én, hogy mit teszek. Te csak törődj a magad dolgával, testvérkém.
TÖRÖK	Indul alagútba török. Velünk jönni öregember, vezetni minket.
JANCSI	Az öreget hagyják! Nem neki való az alagútban csúszkálás. Menjenek egyedül.
CSIZMADIA	Akkor viszünk téged.
PINKE	Nem, arról szó sem lehet. Én megyek. Csöppet se féljetek, és csöppet se féltsetek. Voltam én már nagyobb bajban is...
TÖRÖK	Ez már beszéd. Hozzátok puskapor! Hamar, hamar. Két ember itt marad, gyerekekre vigyáz. Nézzétek majd, fönt bumm, bumm.
JANCSI	Pinke bácsi? Most mi lesz?
PINKE	Valami csak lesz. Úgy még soha nem volt, hogy valahogy ne lett volna. Mondtam, ne féltsetek. Ha pedig valami mégis történne velem, széledjetek széjjel, és rejtőzzetek el az erdőben.
TÖRÖK	Sok a beszed. Őrök figyel gyerekekre. Egy se haja szála, míg vissza nem térünk, elgörbül. Indul, elöl öreg.
MIND	Isten vele, Pinke bácsi! Vigyázzon a törökkel! Értesítse valahogy Dobót! Meg ne botoljon ott a sötétben...
Az őrök kivont kardokkal állnak a pincelejárat előtt.
JANCSI	Gáspár és Panna! Álljatok elénk!
GÁSPÁR	Mit akarsz, áruló? Nekem ugyan többé parancsolsz. Úgy itt hagylak benneteket, mintha itt sem lettem volna soha.
JANCSI	Gáspár, ismét csak annyit kérhetek, bízz bennünk. Te mondtad, fönt harcolnak a szüleink. Gondolod, hogy eláruljuk őket közülünk akárkinek is?
GÁSPÁR	Akkor hát?
JANCSI	Ki ne mondd! (Fejével a törökök felé int.) Első számú haditerv: többet ésszel, mint erővel.
GÁSPÁR	Kezdem érteni... akarom mondani, nem értek semmit... de most már megint bízom benned.
JANCSI	Köszönöm. És te, Panna?
PANNA	Én végig... tudod, valahogy úgy vagyok, mint te... énvelem.
GÁSPÁR	Miért kellett ide állnunk?
JANCSI	A magyarok nevében törökből örökre magyarrá fogadunk benneteket... bátran viselkedtetek mind a ketten... és itt nem fog cigányozni ettől a naptól fogva senki...
JANKOVICS	Se oláhozni...
HUSZKA	Se tótozni...
MIND	Magyar, akiben magyar szív lakik,
kit a sorsa erre a földre termett.
Magyar, aki magát annak érzi,
csakis így erősödhet meg a nemzet.
Magyar, aki tesz is a hazáért,
s ha bajban van, elvállalja a sorsát,
gyermekfejjel megálljuk a próbát:
ellátjuk a pogány törökök dolgát.
JANCSI	Ezzel meg is lennénk. Aggódom Pinke bácsiért.
FERKÓ	Én is. De lássunk neki a haditerv második pontjához.
HUSZKA	Hogyan is szól a haditerv második pontja?
JANKOVICS	Sok lúd disznót győz. Tudom a dolgomat, indulok. (Határozott léptekkel a pince felé indul. Az őrök eléje állnak.) Na, ne izéljenek már, török urak, engedjenek be a pincébe. Csak egy kancsó bort akarok kihozni. Azt talán csak szabad, nem? Na, egye fene, kapnak belőle maguk is. (Az őrök beengedik. Kisvártatva nagy kancsó vörösborral tér vissza, három poharat is hoz.) Na, itt is vagyok a borral. Töltök a katona uraknak, oszt csak tessék inni, van bőven ott, ahonnan ezt hoztam. (A török katonák inni kezdenek, leteszik a kardjukat maguk mellé a földre, Jankovics pedig szorgalmasan töltögeti nekik az erős bort.)
MIND	Nincs is jobb az egri bornál,
meg az egri leányoknál,
aki egyszer belekóstol,
azon nyomban belebódul,
ihajla, la!
Nincs is jobb az egri bornál,
meg az egri leányoknál,
vérvörös a bornak színe,
tűzforró a lányok szíve,
ihajla, la!
Nincs is jobb az egri bornál,
meg az egri leányoknál,
az egri bort mind megiszom,
az egri lányt megcsókolom,
ihajla, la!
A dal alatt Jankovics egyre csak itatja a törököket (meg magát), akik mind bágyadtabban emelgetik a poharaikat. Ferkó és Huszka az embereik fülébe suttog valamit, azok izgalomba jönnek, egyre szorosabb gyűrűt zárnak a két részeg török köré.
JANKOVICS	Kapitány, az ellenség az ostromra (csuklik) előkészítve. Jankovics hadnagy viszont (csuklik) a végét járja. (Eldől.)
JANCSI	Sok lúd disznót győz! Rajta!
A gyerekek hatalmas ordítással rárohannak a törökökre, akik először azt sem tudják, hol vannak. A kisebbek a kardot kapják fel mellőlük a földről, a nagyobbak lefogják a magukhoz térni nem tudó törököket, megkötözik őket, a szájukat eltömik rongyokkal.
JANCSI	Győztünk!
MIND	Győztünk! Hurrá, győztünk.
JANCSI	Helyén van a szívetek, egri gyerekek.
PIROSKA	De mi lesz Pinke bácsival?
JANCSI	Pinke bácsi okos öregember. Tud magára vigyázni...
Hatalmas robbanás rázza meg a tisztást. A gyerekek döbbenten állnak, tudják, a borospince robbant fel, a törökökkel. Jancsi leveszi a sapkáját, a többiek követik a példáját.
JANCSI	Tud magára vigyázni... de most, azt hiszem, nem tudott. (Többen sírni kezdenek.) Ne sírjatok! Pinke bácsi hős lett, azzá vált, hiszen megmentette a várat.
GÁSPÁR	És én még azt mondtam rá, hogy áruló... Most már bocsánatot sem tudok kérni tőle.
JANCSI	Nem is haragudott rád. Annál ő jobb ember volt.
HUSZKA	Ott maradt a csizmadia is. Hej, nagy kár.
JANCSI	Miért olyan nagy kár?
HUSZKA	Mert nem tudom most ellátni a baját... pedig megígértem, a keservit.
PANNA	Mi lesz a törökökkel?
JANKOVICS	Lássuk el alaposan a bajukat.
JANCSI	Rendben van, ellátjuk. És aztán?
GÁSPÁR	Aztán? Maradjanak a foglyaink.
FERKÓ	Mit kezdünk két török fogollyal? Magunkat sem tudjuk ellátni Pinke bácsi nélkül.
JANCSI	Ezután el fogjuk látni.
GÁSPÁR	Nekem van egy ötletem. Tegyük fel őket a szekérre, és vigyék el őket a lovaik oda, ahová akarják. A pokolba.
PANNA	Legyen úgy!
MIND	Legyen úgy!
A törököket fölrámolják a szekérre, rácsapnak a lovak farára, a szekér, kocsis nélkül, elindul valamerre a világba.
HUSZKA	Most meg... mi lesz velünk?
JANCSI	Itt nem maradhatunk. Szét kell szélednünk.
PANNA	Veled tarthatok?
JANCSI	Hát persze. Aki akar, velem jöhet. Aki nem velem akar, Ferkóval menjen! Bármikor ránk csaphat megint a török.
JANKOVICS	Azért nagy győzelem volt, nem?
JANCSI	Nagy győzelem volt... a keservit.
FERKÓ	Csak Pinke bácsi...
A füstölgő pince ajtajában megjelenik Pinke.
PINKE	Mi van velem? Csak nem hiányoztam, gyermekeim?
Nagy kiáltozások közben valamennyi gyerek odarohan a poros, piszkos, de épségben előkerülő Pinkéhez.
JANCSI	Pinke bácsi, hát él?
PINKE	Megmondtam. Csalánba nem üt a ménkű. Nem is ütött.
HUSZKA	De hogy lehet ez?
PINKE	Majd ha ilyen öreg leszel te is, mint én, akkor tudni fogod, hogyan kell megúszni a bajt.
JANCSI	Mégis, hogy tanuljunk...
PINKE	Majd egyszer elmondok mindent. Most csak annyit: ahol nagy hordók vannak, ott jól el lehet bújnia annak, aki rejtőzködni akar. Tudjátok, mi a legnagyobb baj? Hogy a törökkel együtt felrobbantak a legjobb boraim.
JANKOVICS	Hát, ez tényleg elég nagy baj, Pinke bácsi. Most ihatjuk a maradékot...
JANCSI	Majd kap Dobótól, ha vége lesz az ostromnak, százszor annyi jó bort, mint amennyi felrobbant a törökkel.
PINKE	Az ám. De én akartam őt megkínálni... a győzelemre... Na, fiaim, ha Dobó itt lenne, és tudna a ti hőstettetekről, bizonyára nagyon büszke lenne rátok.
FERKÓ	Mit mondana?
PINKE	Azt mondaná: fiaim, egri gyerekek...
DOBÓ	(megjelenik az erkélyen) Fiaim, egri gyerekek! Büszke vagyok rátok, mert nem féltetek, nem futamodtatok meg, amikor helyt kellett állnotok. A várostrom még tart, a pogány még mindig reménykedik abban, hogy túlerővel és ágyúgolyókkal meg tudja törni a várbeliek hitét. Rá fog jönni, hogy hiábavalóságban reménykedik. A hitet nem lehet erőszakkal megtörni. Példát adtatok erről a világnak, egri gyerekek! Köszönöm nektek, és köszöni minden várvédő vitéz! Isten velünk van, és az ő egén mostantól ott ragyogtok ti, fiaim, Eger kis csillagai...
Megszólal a nagytemplom harangja. A gyerekek lelkes táncba kezdenek.
Ezerötszázötvenkettő őszére
Jön a török mint a sáska, Egerre,
a nagy macska rá a kicsiny egérre,
feni fogát veszettül a szegényre.
Feketéllik tőlük most a föld s az ég,
Elegendő lesz-e itt a vitézség,
Eger vára, kereszténység záloga,
rajtad isten szeme vagy az ostora?
A várfokról Dobó István alánéz,
háta mögött kétezernyi jó vitéz,
tekintete túlsiklik a dombokon,
elmereng az eljövendő harcokon.
Ferdinándtól elkelne a segítség,
a császárnak pár ezer fő semmiség,
mégsem küldi a felmentő seregét,
Eger népe, védd magad, vagy elvesztél!
Fönt a várban sürög asszony és férfi,
készül a nagy ütközetre mindenki,
a gyermekeket a dombok elrejtik,
janicsárnak őket el nem vihetik.
Megdördülnek mint az egek, az ágyúk,
nem egy ágyú, de mindjárt vagy hatszázhúsz,
töri a sok vad golyó a falakat,
Eger vára, te belőled mi marad?
Kinek szíve helyén van, az nem fél most,
féljen aki a hazára rontást hoz,
a török már éjjel-nappal falat bont,
de csak követ, és nem magyar szívet ront.
Rejtett völgyben hírre vár a gyerekhad,
édesanyánk, édesapánk odavagy,
jön a török, itt maradtunk magunkra,
Senki nem hozhat gyógyírt a bajunkra.
Nem fut szét a töröktől a gyerekhad,
bátorságból minden kornak példát ad,
fönt marad a sok kis csillag az égen,
amíg magyar ember él e vidéken.
Eztet szerzé óbudai magányban
Zalán deák vörösboros kedvében,
jó Huzella megzengette zenékkel,
kétezernek a legelső évében...

-&-