Pólya Tibor: Aba-Novák (1930-as évek) | ÉLETRAJZI ADATOK
A Magyar festők és grafikusok életrajzi lexikona szócikke
A Magyar Nemzeti Galéria honlapjáról
Önéletrajz
Időrendi áttekintés
VÁLOGATOTT SZAKIRODALOM
Budapest 1894 - Budapest 1941 Festő. A budapesti Képzőművészet Főiskolán 1912-14 között Olgyai Viktor növendéke volt. 1913 nyarán a szolnoki művésztelepen Fényes Adolf mellett dolgozott. 1914-18 között részt vett az I. világháborúban, majd egy évig a József Műegyetem rajzi tanszékénél tanársegédként működött. 1921 nyarán a nagybányai művésztelepen dolgozott. 1922-ben grafikai műveiből rendezett kiállítást. 1923-ban ismét Nagybányán tevékenykedett. 1924-ben, olajfestményeiből rendezett tárlatot az Ernst Múzeumban. 1925-ben grafikai műveivel elnyerte a Szinyei Társaság külföldi utazási ösztöndíját. 1927-ben újabb gyűjteményes kiállítást rendezett az Ernst-ben, s ez évben a Szinyei Társaság neki ítélte a Szinyei-jutalmat. 1928-1930-ban a Római Magyar Akadémia ösztöndíjas tagja volt, ott készült műveit a velencei nemzetközi kiállításon, majd Budapesten 1931-ben az Ernst Múzeumban állította ki. "Betola" c. képét Velencében a Római Modern Képtár vette meg. 1932-ben az olaszországi nemzetközi egyházművészeti kiállításon I. díjat kapott, itthon neki ítélték a Ferenc József jubileumi díjat. Ő festette a szegedi Szent Demeter-torony falképeit és 1933-ban Chiovini Ferenccel együtt a jászszentandrási r. k. templom freskóit. 1934-ben részt vett a római magyar egyházművészeti tárlaton, amelyen a jászszentandrási freskók vázlatát Mussolini vette meg. Számos festménye a Magyar Nemzeti Galériában található. 1937-ben a párizsi világkiállításon Grand Prix-t, 1940-ben a Velencei Biennálén nagydíjat nyert. 1939-től a budapesti Képzőművészeti Főiskola tanáraként működött. A modern magyar festészet egyik legeredetibb tehetsége volt. Az expresszionizmus és az olasz novecento formanyelvét magába olvasztó, harsány színezésű, plakátszerű piktúrájának kedvelt témája volt a vásár, a cirkusz világa. Festészetének talán legvonzóbb értéke a rendkívüli dinamikájú, erőteljes ábrázolókészség. Forrás: Szabó Ákos, Kállai Tibor: Magyar festők és grafikusok életrajzi lexikona Kállainé Virágh I., Nyíregyháza, 1997, 1. kötet, 11. oldal ABA-NOVÁK VILMOS (Budapest, 1894. március 15. - Budapest, 1941. szeptember 29.) Középfokú tanulmányait a budai reáliskolában végezte, majd 1912-1914 között a Képzőművészeti Főiskola rajztanárképző szakán Révész Imre tanítványa volt. 1912-től használta az Aba előnevet, ezután Aba-Novák Vilmosként szignálta alkotásait. 1913 nyarán ösztöndíjasként dolgozott a szolnoki művésztelepen, Fényes Adolf korrigálta. 1914-1918 között katonai szolgálatot teljesített az első világháborúban. 1918-ban szerzett közép- és felsőfokú rajztanári oklevelet a Képzőművészeti Főiskolán. 1918-1919-ben a budapesti Műegyetem Rajzi Tanszékén kisegítő tanársegédként működött. 1919-1920 folyamán Berény Róbert Városmajor utcai műtermében együtt dolgozott Korb Erzsébettel és Patkó Károllyal. 1919-1924 között több nyarat töltött Bodajkon és Tarjánban. 1921-től 1924-ig továbbképzős művésznövendék volt a Képzőművészeti Főiskola Olgyai Viktor vezette Grafikai Tanszéken. 1922-ben nyílt meg első önálló kiállítása rajzaiból és rézkarcaiból az Ernst Múzeumban. 1923-ban tagjává választotta a Magyar Rézkarcoló Művészek Egyesülete, ekkortól rendszeresen részt vett itthon és külföldön rendezett kiállításaikon. Nyolc rézkarca 1923-ban a Magyar Műkiadó Rt. gondozásában jelent meg, melyekről illusztrált katalógus is készült. Festményeit először 1924-ben az Ernst Múzeumban mutatta be. 1924-től 1927-ig a Zugligetben élt és dolgozott. 1924-től részt vett a KUT, majd a Munkácsy-Céh tárlatain. 1925-ben Savonarola című rézkarcával elnyerte a Szinyei Merse Pál Társaság grafikai díját. 1925 nyarán Patkó Károly, Kelemen Emil és Bánk Ernő társaságában Felsőbányán festett, ebben az évben feleségül vette élettársát, Vulkovics Katalint. A Szinyei Társaság ösztöndíjával 1926-ban franciaországi tanulmányutat tett. Ez évben rézkarcait Patkó Károly, Tarjáni Simkovics Jenő és Szőnyi István alkotásaival együtt állították ki a Magyar Rézkarcnyomó Műhelyben. 1927-1928-ban többek között Patkóval, Tarjánival, Kelemennel, Barcsay Jenővel és Mattioni Eszterrel a Somogy megyei Igalon és Törökkoppányban töltötte a nyarat. 1927-ben gyűjteményes kiállítása nyílt az Ernst Múzeumban, még ebben az esztendőben Fonó Lajos vegyészmérnökkel megalapította a Norma Festékgyártó Üzemet, mely 1931-ig működött. 1928-ban elnyerte a Szinyei Társaság nagy aranyérmét, és a társaság tagjává választották. Ebben az évben megszületett lánya, Judit. 1928-tól a Belvárosi Szabadiskola tanára volt, majd 1930-1937 között művészeti magániskolát vezetett Budapesten. 1929-től 1931-ig a Római Magyar Akadémia ösztöndíjasa volt, ettől az időtől kezdve folyamatosan részt vett a Velencei Biennálékon. Itáliában az olajfestésről áttért a temperatechnikára, olaszországi képeiből 1931-ben gyűjteményes tárlata nyílt az Ernst Múzeumban. Az 1930-as évek folyamán több nyarat töltött a művésztelep tagjaként Szolnokon, illetve 1935-től Nagy Imre meghívására Erdélyben, Csíkzsögödön. Ott készült cirkusz- és nép-életképeit többször bemutatták a Fränkel Szalon tárlatain. 1932-ben jelent meg Huszonnégy kép című önálló albuma, melyben temperafestményeit reprodukálták. 1931-től kezdve több egyházi és állami megbízású monumentális feladatot kapott (a szegedi Szent Demeter-kápolna falképe, 1931; a jászszentandrási templom freskói, 1933; a szegedi Hősök kapuja boltozata, 1936; a városmajori templom mennyezete és szentélye, 1938; a székesfehérvári Szent István-mauzóleum, 1938-1939). 1935-ben New Yorkban járt, kiállított a Silbermann Galériában és a pittsburghi Carnegie Institute-ban. 1936-ban a Milánói Triennálé magyar pavilonjának dekorációját, 1937-ben a párizsi világkiállítás magyar pavilonjának Magyar-francia kapcsolatok című monumentális pannóit készítette el. 1938-tól a Képzőművészeti Főiskola tanára volt. Számos kitüntetésben részesült, elnyerte a padovai egyházművészeti kiállítás nagy aranyérmét (1932), a kis állami aranyérmet (1936), a párizsi világkiállítás aranyérmét (1937), a Corvin-koszorút (1939) és a Velencei Biennálé nagydíját (1940). Halála után, 1942-ben jelent meg válogatott rézkarcait és rézmetszeteit tartalmazó 12 lapos albuma. Ez évben rendezték meg emlékkiállítását a Nemzeti Szalonban, majd 1962-ben a Magyar Nemzeti Galériában és Szolnokon. Forrás: Magyar Nemzeti Galéria http://www.arkadia.mng.hu/html/eletrajz/abanovak.html Önéletrajz Születtem 1894. márc. 15-én Budapesten. Középiskolai érettségi (reál) után 1912-ben a Rajztanárképző Főiskolán, két év elvégzése után 1914-ben kitört a háború. Bevonultam. 1918 őszén leszereltem. Nem lévén akkor se pénzem, se műtermem, a József Műegyetemen, a rajzi tanszéken tanársegédi állást vállaltam. 1919-ben télen kezdtem rajzolni és festeni autodidakta módjára. Mindent újra elölről kezdve. Amit 1912-14-ig a Rajztanárképző Főiskolán elsajátítottam, a Székely Bertalan-Lotz hagyományok erőtlen csökvényei és némileg a nagybányai ideológia - semmiképpen sem elégítettek ki. A formát vizsgáltam a legabszolútabb értelemben. Szinte kacérkodtam a kubizmussal. Majd a rézkarcolás érdekelt és 1922 őszén Olgyai Viktor tanítványa lettem, újra bejárva a Főiskolára, a Grafikai tanszékre. 1922 őszén első kiállításom az Ernst Múzeumban rajzokkal és grafikával. A grafika fehér-fekete lehetőségei közepette a szín is érdekelt. Festettem. 1924-ben az Ernst Múzeumban mint festő bemutatkoztam. Azután 1927-ben újra egy kollekciót állítottam ki ugyanott. - Külföldi szereplések: Róma (1927), Firenze, Velence (1924-1928), Moszkva (1923), amerikai turné (1927 Cleveland stb.), Zürich (1924), Varsó (1927), Stockholm (1926). Díjak: 1925-ben Szinyei grafikai díj, 1928. Szinyei aranyérem, 1925-ben Szinyei utazási díj. Tagság: Szinyei Merse Társaság, K.U.T., Rézkarcolók Egyesülete, 1928-ban római küldetés a Collegium Hungaricumba. Naturalista vagyok, de nem a betű, hanem a lényeg szempontjából. Földön járok, szemem a térben kutat, felfelé nézek. Ezt a rövid néhány adatot életemből Elek Artúr szerkesztő úr kívánságára adom meg, 1928. okt. 11-i sorai kapcsán. Aba Novak Vilmos II. Margit krt. 54. Budapest, 1928. X. 15. (Lelőhely: Magyar Nemzeti Galéria Adattára: 12571/1959) Forrás: Születtem... / Magyar képzőművészek önéletrajza (szerk.: Csiffáry Gabriella) Palatinus, 2002, 283-284. oldal FONTOSABB ÉLETRAJZI ADATOK
1894 március 15-én | született Budapesten
1912 | rajztanár-jelöltként felveszik az Országos Képzőművészeti Főiskolára
1914-1918 | harctéri katonai szolgálat
1918 tavaszán | 3 havi tanulmányi szabadság: közép- és felsőfokú tanári oklevél elnyerése
1918-19 | kisegítő tanársegéd a Műegyetem rajzi tanszékén
1921-22 | a Képzőművészeti Főiskolán Olgyai Viktor növendéke
1922 szeptemberében | az Ernst Múzeumban első grafikai kiállítása
1923 | a "Magyar Rézkarcolók Egyesülete" tagjává választja
1924 | az Ernst Múzeumban első festőkiállítása (18 festménnyel)
1926 | Szinyei-grafikai díjat nyer
1927 | az Ernst Múzeumban harmadik kollektív kiállítása
1927 | a Képzőművészek Új Társasága (KUT) tagja
1928 | a Szinyei Merse Pál Társaság tagjává választja
1928 | a Szinyei Merse Pál Társaság évi nagydíját nyeri el
1928-tól | minden velencei Biennálén részt vesz
1929 januártól | 14 hónapig római ösztöndíjas
1931 | az Ernst Múzeum összes termében gyűjteményes kiállítása
1931 | az Ernst Múzeumban a római csoport kiállításán vesz részt
1931 | a pittsburgi Carnegie Institute nemzetközi kiállításán vesz részt
1931-32 és 1932-33 telén | Milano-Genova-Bergamo-Triestben csoportkiállításon szerepel Szőnyi Istvánnal és Iványi Grünwald Bélával
1932 | Budapest Főváros jubileumi nagydíja (Árvíz-képéért)
1934 | a londoni Knoedler Galériában kisebb kollekcióját állítja ki
1935 | New York-i Silberman Galériában gyűjteményes kiállítása Iványi Grünwald Bélával
1935 | a pittsburgi Carnegie Institute-ban kiállítása
1935 nyarán | Zsögöd (Csík megye)
1935 nyarán | Szolnokon (ide 1913 óta, a külföldön töltött évek kivételével folyamatosan jár, a Művésztelep tagja)
1936 | a Fränkel Galériában székely népéletképeinek kiállítása
1936 | a bécsi magyar kiállításon népéletképeivel Vindobona-érmet nyer
1936 | a budapesti Nemzeti Kiállításon állami kisaranyérmet nyer
1936 | a chicagói Modern Múzeum F. Blayr Prize kitüntetését kapja
1939 | a Corvin-koszorút nyeri el
1930-1937 | képzőművészeti magániskolát vezet
1938-1941 | főiskolai tanár
1940 | velencei Biennale nagydíja
1941 | halála
Forrás: B. Supka Magdolna: Aba-Novák Vilmos, Corvina Kiadó, Bp., 1966, 97. oldal