Zalán Tibor

Az álomfalócska manócska

Szereplők:
Király
Királyné
Szenderke
Álomfalócska
Alváshoz készülő1
Alváshoz készülő2
kalauz, tűzoltó, tanító, gyári munkás, 
taxisofőr, zöldséges kofa, indián, eszkimó, néger, kínai,
árnyjátékban: 
orvosok, professzorok, öreg pásztorok, 
füves- és javasasszonyok, matrózok, feltalálók, 
gyógytornászok, talpmasszőrök, akupunktúra-szakértők

1. jelenet
Sötét. A sötétben valakik mocorognak. Mintha emberek vetkeznének, vennének magukra hálóruhát, lépnének ki a papucsukból. Derengő fény, hatalmas ágyat látunk. Az ágyban emberek fekszenek.
SZENDERKE	(csak a hangját halljuk) Nem akarok aludni... Nem tudok aludni... Nem merek aludni...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	(Hatalmasat ásít.) Hallottad?
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	(Még nagyobbat ásít.) Maradj már! Melletted nem lehet aludni. Mit hallottam?
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	Azt nem tudom, hogy te mit hallottál, én azt kérdeztem, hogy én mit hallottam.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	Én nem hallottam semmit.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	Nem, mert hallatlan.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	Az a legjobb, amit mondasz. Mert ez hallatlan. Szenderke királykisasszony nem akar aludni.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	Nem tud aludni.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	Nem mer aludni.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	Egy olyan országban, ahol mindenki...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	tud...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	mer...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	mi több, akar...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	és ami még ennél is több, szeret aludni.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	Mit aludni? Álmodni...!
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1 -
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	Aludj sokat, álmodj jókat,
	tartsd is csukva szád!
	Így kedélyed tiszta lesz és
	derül Szunnyadország.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	De hogy épp a király lánya...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	Akit azért választottunk meg királyunknak, mert ő alszik köztünk a legjobban...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	A legmélyebben...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	A legszebbeket ő álmodja...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	Azért király, az a dolga... Hanem, a következő választást biztosan nem fogja megnyerni.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	De nem ám! Egy olyan király, akinek nem akar...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	tud...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	mer aludni a lánya...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	Menjen az olyan király a csudába...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	Pszt! Még meghallják!
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	Ugyan ki hallaná meg? Alszik Szunnyadország, mint a bunda. Kivéve...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	Kivéve... Mondhatni, hivatali kötelezettsége lenne. De már nem sokáig kell nem aludnia... Csak a következő királyválasztásig. Haha...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	Na, itt halok meg, ha nem alhatom tovább. Már öt perce ébren vagyok. Érzem is, hogy nem olyan tiszta a fejem, mint mikor felébredtem.
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	Te beszélsz? Én már hat perce vagyok ébren. Egész beborult a kedélyem. Én is alszom inkább...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ1	A legszebb álmokat...
ALVÁSHOZ KÉSZÜLŐ2	A legjobb álmokat...
Az egész színházat horkolás, szortyogás, szuszogás, ágybani forgolódás, alváshangok sokfélesége tölti meg... Ismét felharsan Szenderke hangja: “Nem akarok aludni... Nem tudok aludni... Nem merek aludni”. Egy pillanatra abbamarad a hortyogás, azután nyomban folytatódik, még erősebben...

2. jelenet
Szunnyadország királyi palotája, Szenderke királykisasszony szobája, a királykisasszony sziromfehér óriáshintaszékében üldögél. Arca sziromfehér és sápadt, teste soványka, elhalkulóan bömböl.
SZENDERKE	Nem akarok aludni... Nem tudok aludni... Nem merek aludni.
Az utolsó kiabálásra álmosan beszédeleg a királyné.
KIRÁLYNÉ	Ez őrület, Szenderke, ez őrület. Mindenkinek aludnia kell. De te nem csak nem alszol, de bennünket sem hagysz aludni. Mi lesz így a derűs kedéllyel és a tiszta fejjel, melynek a jó alvás a...
SZENDERKE	De én nem akarok aludni - mert nem tudok aludni... mert nagyon félek aludni...
KIRÁLYNÉ	Ezt már mondtad. Azt mondd meg inkább, hogy mit tegyünk annak érdekében, hogy aludni tudj, szegény kislányom. Apád bezzeg alszik ilyenkor is...
SZENDERKE	Királyi kötelességének tesz eleget, amikor alszik. Szunnyadország ezt várja el tőle.
KIRÁLYNÉ	Szunnyadország igen... de én teljesen mást várnék el tőle...
Becsoszog a király. Álmos, és rettenetesen szomorú. Egy hatalmas macit szorongat a hóna alatt.
KIRÁLY	Dehogy alszom, bezzeg dehogy alszom. Szomorú vagyok. Hoztam a Karcsi macit. Ő majd vigyáz rád.
SZENDERKE	Nem kell rám vigyázni, papa. Ha ébren vagyok, csöppet sem félek. Csak elaludni félek. És ezen a Karcsi maci sem tud segíteni. Félek attól, hogy majd jönnek az álmaim... azok a szörnyű rossz és gonosz álmok...
KIRÁLY	(a feleségéhez) Bevallom, egy ideje én is csak úgy csinálok, mintha aludnék. Közben meg, csukott szemmel fekszem, és emészt a bánat az én kicsi Szenderkém miatt, aki nem akar, mert nem tud, mert nem mer aludni. Csak meg ne tudja Szunnyadország, hogy a királya nem alszik... eleget... oda a királyságom...
KIRÁLYNÉ	Kit érdekel a királyságod, amikor csak rosszat álmodik szegénykénk, Szenderkénk... Mindig csak rosszat.
SZENDERKE	És rémületeset. És gonoszat...
KIRÁLYNÉ	Valamit tenni kell!
KIRÁLY	Nem megtettem mindent, hogy segítsek rajta, amikor nyilvánvalóvá vált, hogy a rossz álmok nem múlnak, de egyre szaporodnak, és egyre gonoszodnak?
KIRÁLYNÉ	Megtettél.
A király következő monológja alatt árnyjátékként elevenedik meg a múlt.
KIRÁLY	Hívattam az ország összes orvosát, doktorát és professzorát. Jöttek hónapokon át, latinul hablatyoltak, mindenféle büdös gyógyszert belétömtek szegény Szenderkébe, de csak annyit értek el, hogy még rosszabbakat és gonoszabbakat álmodott.
SZENDERKE	Egyre rosszabbakat és gonoszabbakat.
Az árnyjáték folytatódik.
KIRÁLY	Követeket küldtem idegen országokba, ahonnan öreg pásztorokat, randa bibircsókos füves- és javasasszonyokat, matrózokat, feltalálókat, gyógytornászokat, talpmasszőröket, akupunktúra-szakértőket küldtek a királykollégák, de senki sem tudott segíteni. A rossz és gonosz álmok visszajöttek, egyre csak jöttek vissza.
SZENDERKE	Visszajöttek, egyre csak jöttek vissza. Jaj, beleborzadok, ha rájuk gondolok...
KIRÁLY	Én már nem tudok itt mit tenni. Feladom.
KIRÁLYNÉ	A zenélő dobozzal ma még nem próbálkoztunk! Az majd álomba ringat, kicsinyem... (Kitotyog a dobozért.)
SZENDERKE	Brrr, zenélő doboz... az majd álomba ringat...
KIRÁLY	Ne szemtelenkedj anyáddal...
SZENDERKE 	Bocs, papa. Mondhatok valamit?
KIRÁLY	Csak ha kellő tisztelettel tálalod a mondandódat, lányom...
SZENDERKE	Én úgy szégyellem, papa, de úgy szégyellem, hogy épp a király lánya nem tud, nem mer aludni, annyira szégyellem, papa...
KIRÁLY	(álmos szórakozottsággal simogatja a maci fejét, amelyet még mindig a karjában tart.) Semmi baj, kicsi lányom... ráadásul meg is szőrösödtél... (Rájön a tévedésére.) Bocs, Karcsi maci, bocs Szenderke... azt sem tudom, hogy hol áll a fejem... (Keresi, megtalálja.) Na, itt a fejem. Csupa szerencse, hogy ez még megvan. Bár már alig tudom mire használni az örökös álmosságtól.
A királyné jön vissza, hozza a zenedobozt.
KIRÁLYNÉ	Itt a zenélő doboz, zenélget neked, elzenélgetsz vele egy kicsit, aztán álomba zenélget ez a zenezegélke muzsikaegérke, aztán...
SZENDERKE	Köszönöm, hogy fáradtál... egy kicsit talán tényleg hallgatom, hogyan zenélget ez a zenezegélke muzsikaegérke... csak olyan gyenge vagyok... alig bírom emelni a kezem... remeg a lábam... fáj a fejem...
(Hallgatja. A királyi pár közelebb húzódik egymáshoz. Elszenderednek. Szenderke visítása riasztja fel őket.)
SZENDERKE	Nem akarok aludni... Nem tudok aludni... Nem merek aludni...
KIRÁLY	Jaj! Azt álmodtam, hogy alszom... Hallottad, mit mondott? Gyenge... remeg a lába... alig bírja emelni a kezét...
KIRÁLYNÉ	Úgy gondolod, hogy nagy a baj?
KIRÁLY	Nagyon nagy a baj. Ha nem találjuk meg az álmatlanság ellenszerét... nem is merem kimondani...
KIRÁLYNÉ	Ne is merd kimondani...
KIRÁLY	Szenderke egy héten belül meg fog...
KIRÁLYNÉ	Ki ne mondd...
KIRÁLY	Szenderkénk egy héten belül meg fog...
KIRÁLYNÉ	Ki ne mondd...
KIRÁLY	Ha nem mondom ki, egy héten belül akkor is meg fog...
KIRÁLYNÉ	Ki ne mondd...
KIRÁLY	Már mindent megpróbáltunk... én mindig behozom neki a Karcsi macit...
KIRÁLYNÉ	Én meg a zenélő dobozt...
KIRÁLY	De nem játszik a Karcsi macival...
KIRÁLYNÉ	A zenélő dobozt is hamar elunja...
KIRÁLY	És akkor pánikba esik, és elkezd jajveszékelni...
SZENDERKE	Nem akarok aludni... Nem tudok aludni... Nem merek aludni...
KIRÁLY	Mi meg felébredünk. Én belepusztulnék, ha...
KIRÁLYNÉ	Ki ne mondd... én is belepusztulnék, ha...
KIRÁLY	Ki ne mondd...
KIRÁLYNÉ	Kétségbe vagyok esve...
KIRÁLY	És ha férjhez adnánk?
KIRÁLYNÉ	Hiszen csak nyolc éves...
KIRÁLY	Igaz. Talán valóban korán lenne...
KIRÁLYNÉ	Férfiak!
KIRÁLY	Van egy ötletem. Utazzék el valahová Szenderke...
KIRÁLYNÉ	Te szerencsétlen... Olyan gyenge, hogy lassan ülni sem tud ... Nemhogy utazni...
KIRÁLY	Igaz. És olyan sovány, ha nem figyel oda a varrónő, cérna helyett őt fűzi be a tűbe...
KIRÁLYNÉ	Nem kéne viccelned ezen...
KIRÁLY	Az a baj, hogy nem vicceltem...
KIRÁLYNÉ	A szakramentomát! Sopánkodsz itt, mint egy sápkóros öregasszony. Menj, keress, és főleg találj segítséget a lányod bajára.
KIRÁLY	Én menjek? Mennék... Csak a ruhám nem megy... akarom mondani, lehet, hogy nem megy már rám a régi útiruhám... A sok alvástól hál’istennek megduzzadt a pocakocskám...
KIRÁLYNÉ	Akkor gyömöszöld bele a pocakocskádat az útiruhádba, papa, de tüstént, és eredj isten hírével a nagyvilágba, segítséget keresni a lányodnak. Menj már, papa!
KIRÁLY	(utánozza) Menj papa... Gyömöszöld bele a pocakocskádat... eredj isten hírével... Nem könnyű a helyzetem... de megyek, azért vagyok ennek a kislánynak az apja, hogy menjek... segítséget keresni a nagyvilágba. Mit számít ilyenkor, hogy király az ember... mondhatni, uralkodó...
SZENDERKE	Ne menj, papa, még valami bajod esik... inkább megpróbálok... (megpróbál) jaj! nem megy... ahogy becsukom a szememet, máris jönnek a rossz és gonosz álmok... és már olyan gyenge vagyok... olyan sovány... attól félek, hogy...
KIRÁLYNÉ	Ki ne mondd! Ég veled, drágám, járj szerencsével. Na, most meg mit állsz itt, mint egy rakás szerencsétlenség...
SZENDERKE	Maradj, papa, nem akarom, hogy elmenj. Mire visszatérsz, akkora lehet, hogy én már...
KIRÁLY	Ki ne mondd! Súgok valamit, Szenderke. (Súgva.) Akar menni a fene... (Fennhangon.) Anyádnak igaza van. Ha nem találok gyógyírt a bajodra... akkor tényleg... milyen apa az, aki hagyja, hogy a lánya...
SZENDERKE	Ki ne mondd... A világ legjobb papája vagy!
KIRÁLYNÉ	Indulj már, világ legjobb papája, minden késlekedés halálos bajjal járhat... affene, kimondtam...
SZENDERKE	A mamuska kimondta.
KIRÁLY	Kimondta. Most már tudsz mindent, Szenderke.
SZENDERKE	Papa! Én eddig is tudtam mindent. Ti felnőttek, azt hiszitek, attól, hogy elhallgatjátok előlünk az igazságot, csak azért, mert nekünk fájna, mi nem jövünk rá a titkaitokra? Az a fontos, hogy egy hetem még hátra van az életből... az alatt annyi minden történhet...
KIRÁLY	(meghatódva) Fog történni, Szenderke! Indulok, és a föld alól is előkerítem a... mit is... megoldást... addig is, itt a Karcsi maci, fiam, játssz vele, majd ő vigyáz helyettem is rád...
KIRÁLYNÉ	A sáladat ne feledd itthon, ne igyál hideg vizet, idegenekkel ne állj szóba, ne maradj fent sokáig, a kocsmákat kerüld... hé, nem is figyelsz rám...? Na, ez jól elment. Szenderke, játssz a zenélő dobozoddal, az majd megnyugtat és álomba ringat... a papa hamar itt lesz megint... reméljük...

3. jelenet
A királyt követjük vándorútján, amikor is mindenféle embert arról kérdez, tudja-e a rossz álmok ellenszerét. Változnak mögötte a tájak, az évszakok, és még sok más is, ami jelezheti, hogy az egész világot bebarangolja. Először egy léghajóban találkozunk vele, később hajón, majd gyalog, legvégül pedig biciklivel karikázik.
KIRÁLY (léghajón)	Emberek, emberek,
áloműző port veszek,
a receptért is fizetek,
pénzem annyi, mint a pelyva,
gondom annyi, mint a csillag
odafent az égen,
király vagyok, kérem,
bár éppen most vándor,
segítséget várok...
KIRÁLY	(megpillantja a kínait.) Bölcs vénember, szemed mint a szilva, arcod össze van aszilva... bocs, aszalva, hajad mint a szalma, már ami még ki nem hullott, ki már nagyon sokat hallott, nem ismered véletlenül a gonosz álmok ellenszerét?
KÍNAI	Az élet álom, vagy az álom élet, a lepke kinek álma, ha te is élsz, meg én is élek, válaszod várom.
KIRÁLY	Én kérdeztem előbb, öregember.
KÍNAI	Időm annyi, mint a tenger, kivárom a válaszod, kérdésedre válasz nincsen, gonosz álom szintén nincsen, csak gonoszul álmodó. Nem vagy véletlenül te is ló? (A léghajó siklik tovább.)
KIRÁLY	(megpillantva az indiánt) Uram, ön a magas lovon, lehet, hogy kérdésemből sok mindent levon, parfümje, érzem, nem avon, nem ismeri véletlenül a gonosz álmok ellenszerét?
INDIÁN	Mutassa meg hol van, kettőt se szól, lenyilazom, és zuhan holtan. Ez nekem nagyon megy. Álom, nem álom, szavamat állom, úgy vágom állon, hogy lyukat üt az égi kaszállón...
KIRÁLY	A gonosz álmot nem lehet megmutatni.
INDIÁN	Akkor tessék arrébb takarodni, ezen az úton minden ellovan, és éppen itt halad a lovam. Segítek! (Tüzes nyilat lő a király járműve felé.)
Kigyullad a léghajó. Tűzoltó jön létrával, eloltja. A király kap az alkalmon és az új delikvensen.
KIRÁLY	Szép fényes sisakos bácsi, ácsi, nem ismeri véletlenül a gonosz álmok ellenszerét?
TŰZOLTÓ	Ha tűz van, én tűzök a helyszínre, ha víz van, úgy értem, áradás, szirénás kocsimmal oda van haladás, álmokkal nem foglalkozom, arra nem vonatkozik a szolgálati szabályzatom... sok a bajom, menjen hajón...
A király hajóra száll. Egy nagy hal hátán utazó eszkimóval találkozik.
KIRÁLY	Kicsi ember a nagy hallal, száján ott a hallali, meg tetszene mondani, nem ismeri véletlenül a gonosz álmok ellenszerét?
ESZKIMÓ	Én varázsló, téged varázs, medvebőrbe facsarás, fókaolaj fejed tele, ne légy tetűk eledele, álom gonosz nem járt erre, csak a jeges, meg a medve, az is ki volt kerekedve.
Egy sziget mellett halad el a hajó, melyen egy néger szambázik.
KIRÁLY	Kicsi gyerek, fekete, van-e álmod eleve, választ arra tudod-e, hol tanyáz a gonosz álmok ellenszere?
NÉGER	Kunte kinte bent-e kint-e, egyik álom mint a másik, az ember szíve belevásik, az én álmom hófehér, oly szép, mint egy bőregér - a meszesgödörben. (Lándzsát hajít a hajó felé.)
A hajó elsüllyed. A király gyalog folytatja az útját. Megpróbál leinteni egy taxit.
KIRÁLY	Hé, taxi! Tessék megállni, várni!
TAXIS	Hova lesz a fuvar, kérem?
KIRÁLY	Válaszoljon, arra kérem, nem ismeri véletlenül a gonosz álmok ellenszerét?
TAXIS	Gonosz álmok ellenszere? Ilyen utca nálunk nincs. De ha vezet, oda megyek. Gyerünk, mert az óra ketyeg! Most meg hova szalad, ember? És a pénzem? Szélhámos! Rendőrt hívok, megbánod...
A király egy piacon köt ki. A végén elköti a kofa biciklijét.
KIRÁLY	Drága néne, öreganyám, ha kérdésem elmondhatnám, nem ismeri véletlen a gonosz álmok ellenszerét?
KOFA	Dehogynem, ismerem, vegyél krumplit, egyél keveset, itt egy kappan, jobb mint a szappan, zsenge hagyma bűzét a szádon nem hagyja, friss a tojás, mai tojás, minden jó az álom ellen, de a legjobb ha nem alszol el...
KIRÁLY	Vén satrafa. A végén még a nyakamba sózza a nyamvadt portékáját.
KOFA	Savanyú a káposzta, álomgondod megoldja, vegyél babot, durrants nagyot, vegyél sóskát, elvered a Jóskát, van itt még spenót, hadd egyen az anyós... Hova mész, mondom, hogy vegyél és egyél...
KIRÁLY	(miközben a kofa kántál, a király gondol egyet) Cél szentesíti az eszközt. És itt nagy a tét: Szenderke lányom élete. Mi ehhez képest egy bicikli? Sietnem kell...
KOFA	(észreveszi a merényletet) Hé, és hova viszed a biciklimet? Rendőr, rendőr!
A király vadul kerekezik, egy vonat nyomába ered, de nem éri utol. A leghátsó kocsiban a kalauz ücsörög, kilógatja a lábát.
KIRÁLY	Jóember, nem ismeri a gonosz álmok ellenszerét?
KALAUZ	A jegyeket kezelem, annak nincsen kegyelem, akinek nincsen jegy-elem. Álom? Kinek van arra ideje... Várjon, van magának egyáltalán jegye? (A vonat megiramodik.)
A király teker tovább. Találkozik egy járás közben elgondolkodva olvasó emberrel.
KIRÁLY	Uram, ön ott a könyvvel, értsünk szót könnyen, nem ismeri véletlenül a gonosz álmok ellenszerét?
TANÁR	Rossz álmok? Azok mik? Gondolkodnom kell kicsit. Nem tanítok ilyesmit. Nem tudom a megoldást, kérdezzen ön inkább mást... én görög-latin tanár vagyok.
Egy gyár mellett visz az útja, a kapuban munkás ücsörög.
KIRÁLY	Drága munkás, gyári úr, nem szólítom latinul, nem ismeri véletlen a gonosz álmok ellenszerét?
GYÁRI MUNKÁS	Vége van a munkának, nem koptatom a számat. Nem szoktam én álmonni, csak szoktam én alunni, mit érdekel engem az álom maga? Na, oszt ki maga, hogy nekem itt lapot oszt? Tök az adu. Nesze, néhány rajzszeg a gumiknak.
Nagy pukkanással kidurrannak a bicikli kerekei.
KIRÁLY	Ebből elegem van - itt az út vége. A biciklim kerekei kidurrantak. A világ tele van idiótával! Szenderkém meg otthon egyre csak szenved, egyre sápadtabb és egyre fogy. Nincs több kérdés, elindulok haza. Üres kézzel megyek haza, de legalább mellette leszek, amikor... jaj, ki ne mondjam... az talán csak könnyít a szenvedésén. Az ám, de merre vezet hazafelé az út? Hé, nem tudja, merre van Szunnyadország? Hé, nem tudja véletlenül, merre van Szunnyadország?
Egy darabig kérdezősködik, azután belátja, hogy ebben sem kaphat senkitől segítséget. Búsan megvonja a vállát.

4. jelenet
A király úttalan utakon bolyong, egyre jobban eltéved, belekeveredik valami vadonszerű rengetegbe.
KIRÁLY	Most meg merre induljak? Út az van bőven, csak irány nincs hozzájuk. Na, próbálkozzunk. (Keresgéli az utat.) Ez nem az. Az nem ez. Ez nem az nem az nem ez. Ez sem az. Az sem ez. Ez sem az sem az sem ez. Ez nem az. Az sem ez. Ez nem az se az sem ez. Az sem ez, ez sem az. Az sem ez nem az nem ez sem az sem ez nem az nem az sem... Na, ettől eldurran az agyam. Feladom. Minek is mennék haza, amikor nem találtam meg a segítséget a lányom gonosz álmai ellen. Hazamenni dolgavégezetlenül? Inkább a halál! Jaj, kimondtam... Egy király sose menjen haza dolgavégezetlenül. (Az más kérdés, hogy más királyoknak semmi dolguk, tehát nyugodtan haza is mehetnek, amikor akarnak...) Nem figyelem tovább az utat. Sötétedik. Nem figyelem tovább a sötétedést. Hideg van. Nem foglalkozom többé a hideggel. Esik a hó. Nem foglalkozom a hóeséssel. Jeges szél fúj. Nem foglalkozom a jeges széllel. Leszállt az éjszaka. Nem foglalkozom a leszállt éjszakával. Tél van. Egyik percről a másikra tél lett. De mit foglalkozom én a téllel! Nagy-nagy pusztaság, kopár vidék, behavazott rekettyebokrok. Ijesztőek, akár a fehér bundás óriások. De én a rekettyebokrokkal sem foglalkozom.
ÁLOMFALÓCSKA	Akkor foglalkozz velem!
KIRÁLY	Ki beszél? Hol beszél? Mit beszél?
ÁLOMFALÓCSKA	Itt vagyok. Ott vagyok. Ragyogok, gagyogok...
KIRÁLY	Akárki vagy is, ne űzz velem tréfát, nincs énnekem kedvem tréfálkozni senki fiával. Én a kislányom bajára keresem a gyógyírt...
ÁLOMFALÓCSKA	Én nem vagyok a senki fia.
KIRÁLY	Hát akkor, ki vagy?
ÁLOMFALÓCSKA	Éhes vagyok.
KIRÁLY	Okos válasz. És hol vagy?
ÁLOMFALÓCSKA	Hol vagyok, hol nem, egyszer közel, egyszer távol, látom, csak a szádat tátod...
A rekettyebokrok között megjelenik egy kis holdsugár, szökdécsel ide-oda, olyan gyorsan, hogy szinte alig lehet követni.
KIRÁLY	Te beszélsz, te sárga cikk-cakk?
A holdsugárból kiválik egy sárga manó, apró karokkal, kis lábakkal, nagy tüskés fejjel, úgy néz ki, mintha egy nagy sündisznót húzott volna a fejére egy kisgyerek. Hatalmas szája van, melyet akkor is egyfolytában tátogat, ha nem beszél. Akárha éhes kismadár lenne a manó.
KIRÁLY	Aha. Derék. Te itt laksz? És nem fázol? Nem tudod véletlenül az utat Szunnyadországba? A bajomra a gyógyírt már meg sem kérdem tőled, pont te tudnál segíteni az én Szenderkémen...
ÁLOMFALÓCSKA	Fecsegi-locsogi-frecsegi-tocsogi. Inkább hívjál meg!
KIRÁLY	Hívjalak meg? Hova hívjalak meg?
ÁLOMFALÓCSKA	Szörnyen éhes vagyok. Nem is vagyok már más, mint egyetlen hatalmas éhezés. Sürgősen meg kell hívnod ebédre engem, különben kénytelen leszek magamat lenyelni, olyan szörnyen éhes vagyok.
KIRÁLY	Eltévedtem. Amúgy király vagyok. Eltévedt király. Van ilyen, nem? Nem találok ki ebből a nagy, hideg és havas pusztaságból.
ÁLOMFALÓCSKA	Hívjál meg, ha már itt vagy, eltévedt király, vagy micsoda, elemészt a nagy fene éhség. Nem érdekel a siránkozásod.
KIRÁLY	Engem se a tiéd. Haza akarok menni. Vagy meg akarom találni az ellenszert... már nem is tudom, hogy mit akarok.
ÁLOMFALÓCSKA	Lári-fári, eltévedt király bácsi, ácsi! Innen nem juthat ki senki. El csak velem lehet menni. Én meg csak akkor mehetek, ha valaki meghív, és ehetek. Na, hívjál már meg egy lakomára...
KIRÁLY	Lakomára. Röhögnöm kell. Lakomára... Várj, megnézem a tarisznyámat, akad-e benne madárlátta kenyér... (Keresgél a tarisznyájában.) Vagy a kenyérke pár morzsája... Sajnos, a tarisznyám üres. Se morzsa, se csipetke vaj, nagy a baj, nagy a baj.
ÁLOMFALÓCSKA	Butta király, butta tót, nem kell nekem butterbrot. Fütyülök a szendvicsedre. Ismersz te engem?
KIRÁLY	Honnan ismernélek? Egy perce még azt sem tudtam, hogy a világon vagy.
ÁLOMFALÓCSKA	Hej, pedig mennyi mindent köszönhettek nekem, hálátlan emberformák. De mindegy is. Ha nem ismersz, nem is tudhatod, mit szeretek, ugye?
KIRÁLY	Ha jobban meggondolom, tényleg nem tudom.
ÁLOMFALÓCSKA	Akkor mi a csudát keresel itt, hékás?
KIRÁLY	Keresek valakit, na, azt már tudom, hogy nem téged, aki a kislányomat, Szenderkét meggyógyítja.
ÁLOMFALÓCSKA	Orvos tényleg nem vagyok. De mi is a baja a lányodnak?
KIRÁLY	Gonosz álmai vannak. És nem mer elaludni tőlük. És a gonosz álmok csak szaporodnak, és csak gonoszodnak... már álomnak is alig lehet azt a sok förtelmes rémséget nevezni... (Rápillant a táncra perdült manóra, elfogja az indulat.) Most meg minek örülsz, te sárga zsebpiszok?
ÁLOMFALÓCSKA	Meghívtak! Meghívtak! Mégis kapok ma valami fogamra valót! Meghívtak, meghívtak, azt a nemjóját a meghívásnak. Mit állsz ott, mint egy rakás szerencsétlenség? Add gyorsan a kabátodat.
KIRÁLY	A kabátomat... Tessék...
ÁLOMFALÓCSKA	A csizmádra is szükségem van...
KIRÁLY	A csizmámra... hát jó... tessék... a csizmám... nem egészen értem...
ÁLOMFALÓCSKA	Most a botodat kérem...
KIRÁLY	A botomat? Ez már több a soknál... A botomat kéri... Tessék, a botom. De minek kellenek ezek neked?
ÁLOMFALÓCSKA	Ne remegj, eltévedt király, nem vagyok rabló. Azt hiszed, elvettem a holmijaidat? Persze, ami igaz, igaz, el is veszem, de nem is veszem el. Mindjárt meglátod, milyen okosan tetted, hogy nem vonakodtál ideadni őket. Ez most mindhármunkon segített. Rajtad, a lányodon, és főként rajtam, Álomfalócskán.
KIRÁLY	Álomfalócska? Ez a neved?
ÁLOMFALÓCSKA	Ja. Ez a nevem. Meg a foglalkozásom is. Meg a hobbim is ez, ahogy ti, emberek mondani szoktátok. De most nem érek rá erre. Figyelj jól! Mi ez?
KIRÁLY	Kabát. A kabátom...
ÁLOMFALÓCSKA	Hagyjuk a tulajdonviszonyokat. Csak volt kabát, és csak volt a tiéd. Látod, átváltoztattam papírrá.
KIRÁLY	Tényleg. De a csizmám... azt aztán...
ÁLOMFALÓCSKA	Már nem a szagos otromba csizmád. Ez lett a tintatartóm.
KIRÁLY	Legalább a botomat hagyd...
ÁLOMFALÓCSKA	Ide süss, hékás, milyen szép tollszárat varázsoltam botodból?
KIRÁLY	Igaz. De mindez mire volt jó?
ÁLOMFALÓCSKA	Mert írnom kell. És én soha nem hordok magamnál se papírt, se tintát, se tollszárat. Aztán, ha meghívnak, gyorsan írnom kell, és olyankor teremtek papírt, tintát és tollszárat.
KIRÁLY	Értem. Elég kényelmes megoldás... más kárára...
ÁLOMFALÓCSKA	Maradj csöndben. Készül a varázsmondóka.(Ír.)
Álomfalócska manócska,
jöjj el, ha éjt ütött az óra.
Hozd a villád, hozd a késed,
hozd rettentő nagy éhséged,
fald fel gonosz álmaimat,
melyek engem riasztanak.
A jó álmot jól őrizd meg,
ügyelj, hogy csak a rosszat edd!
Siess, rögtön üt az óra,
jöjj, álomfaló manócska!
Álom, álom, édes álom,
szállj le hozzám, pilleszárnyon...
A manó összegöngyöli a papírt, és átadja a megilletődött királynak.
ÁLOMFALÓCSKA	Na, most aztán szedd a lábad ezzel az írással eltévedt király, fuss gyorsan haza, a te Szenderkédhez, és mondd neki, hogy csak olvassa el fennhangon ezt a mondókát, és ne törődjék többé a rossz álmaival, mert én azon nyomban, ahogy a mondókát elmondta, felfalom őket. Az összeset. Nyam, nyam, hamarosan finom, zamatos álmokkal lesz teli a bendőcském, nyam, nyam. Máris összefut a szám a nyállal... nyál a számmal... nyálban a szám... számban a nyál... bocs, eltévedt király, de annyira tűzbe jöttem a lakmározás lehetőségétől... Te meg mit ácsorogsz itt ilyen bambán? Rajta, fuss már, hazafelé Szenderkéhez, ha mondom, rontom és bontom és gorombom...
KIRÁLY	Igen, mennék, rohannék, futnék, szaladnék, Álomfalócska, az én Szenderkémhez, hogy megvigyem a hírt, vége a szenvedésnek és álmatlanságnak, ha tudnám, hova menjek, rohanjak, fussak, szaladjak... Mondtam, hogy eltévedtem. Ráadásul, a palotám olyan messze van, hogy mire odaérek ezzel a fecnivel, te itt már rég éhen haltál.
ÁLOMFALÓCSKA	Aha, kispajtás, nem is vagy te olyan ostoba. Pedig én nem mehetek el addig, amíg meg nem hívnak.
KIRÁLY	Egyre boldogtalanabb vagyok. Vége mindennek. Nincs mit tennünk... szegény Szenderkém... egyetlen kicsi lányom...
ÁLOMFALÓCSKA	(utánozza) Nincs mit tennünk... Nincs mit ennünk... Egyetlen kicsi lányom... Szegény Szenderkém... Milyen unalmasak vagytok ti, emberek! Van mit tennünk. Én már tudom a megoldást. Te fogsz meghívni, a lányod helyett. Mondjuk, hívjál meg az ő képviseletében...
KIRÁLY	Én? Na, arra várhatsz... Hogy én, én pont téged... Azaz, lehet olyat is csinálni, hogy helyette, a képviseletében?
ÁLOMFALÓCSKA	Lehet hát. Helyette is meg e képviseletében is. De ha nem lehet, akkor is meg kell próbálnunk. Rajta, szavald el a mondókát, én addig felkészülök.
Jobb zsebéből egy takaros kis kést húz elő, a balból egy villácskát. Fogait csikorgatja, a nyálát csorgatja, tátog, nyel, csámcsog.
KIRÁLY	Álomfa... hoppá...
ÁLOMFALÓCSKA	Na, most meg miért álltál meg? Nem tudsz olvasni? Hiányoztál az iskolából, amikor az el betűt tanultátok?
KIRÁLY	Nem, nem egészen. Hallgass ide, Álomfalócska, valami eszembe jutott.
ÁLOMFALÓCSKA	Ezzel aztán jól megleptél. Na, mondjad, eltévedt király, akinek valami az eszébe jutott, hogy mi jutott az eltévedt eszedbe?
KIRÁLY	Csak az, hogy mi lesz velem, ha te elmész, és itt hagysz ebben a hideg és kietlen rengetegben? Se kabátom, se csizmám, se botom... Fagyjak meg itt? Haljak éhen, amíg te álmokat méltóztatol zabálni az én meleg palotámban?
ÁLOMFALÓCSKA	Micsoda? Dagadt vagy, melegít a hájad, szépen ballagsz hazafelé gyalogocskán, és mire megérkezel, lefogyol, de ha nem sietsz, tényleg lefagyol... hehe.
KIRÁLY	Márpedig nélkülem nem mehetsz el. Addig nem olvasom fel a varázsmondókat, amíg meg nem ígéred, hogy magaddal viszel.
ÁLOMFALÓCSKA	Akkor nem olvasod fel.
KIRÁLY	Akkor te éhen halsz.
ÁLOMFALÓCSKA	Akkor te meg megfagysz.
KIRÁLY	Inkább a halál, mint... ejnye, megint kimondtam... szegény Szenderke... a halál...
ÁLOMFALÓCSKA	Sok beszédben sok az aljzat. Unalmas az emberfajzat. No, pattanj fel a vállamra, majd elviszlek.
KIRÁLY	Kétszer akkora vagyok, mint te.
ÁLOMFALÓCSKA	Kérdeztem?
KIRÁLY	És elbírsz a hosszú úton?
ÁLOMFALÓCSKA	Volt kérdezni?
KIRÁLY	Hát jó. (Felül a manó vállára, de a tüskék igen megszúrják.) Aúúúú, a tüskéid!
ÁLOMFALÓCSKA	Mit kényeskedsz? Azt hiszed, hogy a vállam az Oriental Express? Taxinak nézel, eltévedt király? Hát eltévedtél, ha azt hiszed, hogy nyafoghatsz itt a fülembe egész úton. Halljam már azt a mondókát!
KIRÁLY	(szétgöngyöli a papírt, olvassa)
Álomfalócska manócska,
jöjj el, ha éjt ütött az óra.
Hozd a villád, hozd a késed,
hozd rettentő nagy éhséged,
fald fel gonosz álmaimat,
melyek engem riasztanak.
A jó álmot jól őrizd meg,
ügyelj, hogy csak a rosszat edd!
Siess, rögtön üt az óra,
jöjj, álomfaló manócska!
Álom, álom, édes álom,
szállj le hozzám, pilleszárnyon.
Amint az utolsó szót kimondja, összecsuklik a manó.
ÁLOMFALÓCSKA	A meghívás sikerült! Mondtam, hogy sikerülni fog a képviseleti meghívás is. De te nagyon nehéz vagy, hékás, nem bírlak el.
KIRÁLY	Akkor vége mindennek?
ÁLOMFALÓCSKA	Hogyisne. Csak nem a hátamon utazol, hanem beülünk a szuperszonikus léghajómba. Na, gyere... És fogd erősen a koronádat, mert ha leviszi a huzat, én vissza nem fordulok érte.
KIRÁLY	Fogom, két kézzel is fogom. De mondd, ha már így összebarátkoztunk...
ÁLOMFALÓCSKA	Nana!
KIRÁLY	Ha már így összehozott bennünket a sors, már megbocsáss, hogy ezt kérdezem, te szívesen eszed, de tényleg, bocs, jókedvedben eszed a gonosz álmokat?
ÁLOMFALÓCSKA	Hogy szívesen eszem-e? Naná, hogy jókedvemből! Szőröstől-bőröstől. Minél gonoszabbak, annál szívesebben, és minél több van belőlük, annál nagyobb az étvágyam rájuk. Egyébként éppen az Északi-sarok fölött repülünk...
KIRÁLY	És ha már így elbeszélgetünk itt útközben...
ÁLOMFALÓCSKA	Nyögd már ki, ne dadogj örökké utazó király...
KIRÁLY	Hogy van gusztusod hozzá... mármint a gonosz álmok fölzabálásához?
ÁLOMFALÓCSKA	Nincs ebben semmi különös. A sündisznó is megeszi a siklót meg a csigát, meg a földi gilisztát, miegymás. És én, mondhatni, egyfajta álomsün vagyok, ezért ízlenek nekem a gonosz álmok. Ilyennek születtem, kérlek szépen, és ezért vagyok, és ezért vagyok itt most is, punktum, a témát befejeztem. Egyébként éppen Amerika fölött repülünk...
KIRÁLY	Nagyon érdekes... Csak még egy kérdés...
ÁLOMFALÓCSKA	Nem férsz a bőrödbe, látom. Na, kérdezz!
KIRÁLY	Az a furcsa... szóval, hogy a szép álmokat meg a jó álmokat... hogy szóval... azokat meg nem szereted... Ez furcsa.
ÁLOMFALÓCSKA	Egyáltalán nem furcsa. A fenébe, kezdek kifulladni a sok beszédtől. Szóval, a szép álmok összes finomsága az álmodóban árad szét. Ami nekem jutna, az csak az álmok íztelen kerete, bőre-szőre lenne. De a gonosz álmok, azok igen! Azokat nem fogadja be az ember, nem áradnak szét, azokat kiveti magából a szervezet. Csak éppen nem az enyém. De készülhetsz, elhagytuk Afrikát.
KIRÁLY	Már csak egy kérdés... Tényleg az utolsó...
ÁLOMFALÓCSKA	Ha az uccsó, akkor válaszolok rá. De már nagyon fáraszt ez a rohanás, meg te is teljesen lefárasztasz, kíváncsi király.
KIRÁLY	De miért... de miért nem...
ÁLOMFALÓCSKA	Mit de miért? Mit de miért nem?
KIRÁLY	Úgy értem, miért nem jössz csak úgy, egyszerűen magadtól, ha szükség van rád?
ÁLOMFALÓCSKA	Csak úgy... csak úgy egyszerűen... milyen nevetségesek vagytok ti, emberek! Én csak azt veszem el, amit ajándékba kapok. És ajándékba csak akkor kapom a gonosz és rossz álmokat, ha hívnak, és felajánlják, ha kérik, hogy vegyem el, vigyem el, zabáljam fel őket. Érted már, értetlen király? Vigyázat, a landolás megkezdődik! Kapcsoljuk be a biztonsági öveket!!!

5. jelenet
Szenderke királykisasszony szobája. Szenderke az ágyában picsog, anyja az ágy előtt ácsorog, vigasztalni igyekszik. A gyereknek már alig van hangja.
SZENDERKE	Nem akarok aludni... Nem tudok aludni... Nem merek aludni...
KIRÁLYNÉ	Itt a Karcsi macid, Szenderke.
SZENDERKE	Nem kell a Karcsi maci. Nem tudom megtartani, olyan nehéz.
KIRÁLYNÉ	Akkor a zenélő doboz...
SZENDERKE	Minden hang bántja a fülemet... Olyan gyenge lettem... elhagy az erőm... Érzem, már nem sokáig...
KIRÁLYNÉ	Ki ne mondd!
SZENDERKE	Nagyon hiányzik a papa. Legalább akkor itt lenne, amikor... minden pillanatban...
KIRÁLYNÉ	Ki ne mondd! Nekem is hiányzik, a papa, meg egy kis nyugalom, más sem hallok egész nap, csak hogy (utánozza) nem akarok aludni... nem tudok aludni... nem merek aludni... jaj, bocsáss meg, kislányom, nem akartalak bántani, amikor már alig... jaj, csak ki ne mondjam... csak az idegeim... hol lehet a papa ilyen sokáig?
SZENDERKE 	Mióta elment a papa, még boldogtalanabb vagyok. Már kiabálni sem tudom, hogy (utánozza saját magát) nem akarok aludni... nem tudok aludni... csak suttogni... undok gyereket csinált belőlem ez a betegség... téged is csak idegesítelek... de hidd el, nem tehetek arról, hogy nem... Mama, te alszol? Ez elaludt. Igaz is, nagyon fáradt lehet szegénykém, mióta a papa elment, le sem hunyta a szemét. Én is nagyon fáradt vagyok... és álmos... és szegényke... szegényke Szenderke...
Valahonnan fentről a szoba közepére pottyant a király. Felriad a királyné, először nem tudja, mi történt.
KIRÁLYNÉ	Segítség! Rablók! Terroristák! Te vagy az, papa? De hülye vicceid vannak... Honnan pottyantál ide ilyen hirtelen? Az égből?
KIRÁLY	Egyenesen onnan.
SZENDERKE	Papa, de jó, hogy megjöttél! Anyát már halálra idegesítem azzal, hogy nem akarok aludni... nem tudok... nem...
KIRÁLY	Abbahagyhatod, Szenderke, már nem aktuális. És beszélj hangosabban, nem alszik már a mama.
SZENDERKE	Tessék? Nem tudok...
KIRÁLY	Lejárt lemez. Nem kell tovább püffögnöd alvás helyett, egyfolytában idegesíteni bennünket, gondban megőszült szüleidet...
KIRÁLYNÉ	Csak nem?
SZENDERKE	Csak tán nem? Papa, csak nem találtál megoldást a rossz álmaimra? Meg fogok gyógyulni?
KIRÁLY	Csak igen. Mi több, de igen tán.
KIRÁLYNÉ	Megtaláltad a megoldást?
ÁLOMFALÓCSKA	(bedugja a fejét az ablakon) Hékás, mi lesz már? Feldobom a talpam az éhségtől, te meg itt adod nekik a bankot...
KIRÁLY	Várj a sorodra. Mindjárt!
KIRÁLYNÉ	Mi az, hogy várjak a soromra? És mi az, hogy mindjárt? Azonnal! Hallottad? Azonnal tudni akarom, mit intéztél. Soron kívül és azonnal.
KIRÁLY	Nem neked mondtam, édesem, hogy várj a sorodra. Azt sem, hogy mindjárt.
KIRÁLYNÉ	Nem nekem? Akkor kinek?
SZENDERKE	Nekem mondta a papa.
KIRÁLYNÉ	Szegény lányoddal se beszélj így... amikor minden pillanatban...
KIRÁLY	Elég legyen ebből. Se nem neked mondtam, se nem neki mondtam - magamban beszéltem.
KIRÁLYNÉ	Tudod, kik beszélnek magukban?
KIRÁLY	Tudom. A királyok szoktak a bolondokon kívül magukban beszélni. Mert nekik ezt is szabad. És most figyeljetek! Itt van ez a papír. Ezen van egy írás. Ezt most fel fogod olvasni, Szenderke, és nincsenek többé rossz vagy gonosz álmaid.
KIRÁLYNÉ	Egy vacak papírért voltál el ennyi ideig? Ne hülyíts már bennünket, papa... hol a fenében csavarogtál? Egy papírgyárban?
SZENDERKE	Papa, olyan nagyon kedves vagy... csak az a baj, hogy én nem hiszek az ilyen hókuszpókuszokban... bocsi, hogy nem hiszek... én olyan fáradt vagyok... olyan gyenge...
KIRÁLY	Annyira nem lehetsz fáradt és gyenge, hogy ne tudd felolvasni.
SZENDERKE	Meg az írás is olyan... már ne is haragudj, olyan macskakaparás... ezért kár volt olyan messzire menned...
KIRÁLY	Még meg sem gyógyult, és máris tiszta anyja... Mondok én neked valamit, Szenderkém... Elfogyott a türelmem. Vagy olvasod, vagy elfenekellek.
KIRÁLYNÉ	Mit csinálsz? Hozzá ne merj érni a beteg lányunkhoz?
KIRÁLY	Ne érjek hozzá? Én árkon-bokron keresztül, az egész világot bebolyongva megszerzem neki a gyógyírt a betegségére, ő meg, ez az elkényeztetett fruska, azt mondja, hogy nem olvassa föl... mert macskakaparásnak tartja az írást... azonnal felolvasod!
KIRÁLYNÉ	Ne beszélj így a gyerekkel?
KIRÁLY	Ne beszéljek így? A pártját fogod? Na, akkor téged is elfenekellek.
ÁLOMFALÓCSKA	(ismét bedugja a fejét az ablakon) Azt azért tudd, komám, hogy ha potyára nyargaltattál ide, hát én téged eszlek meg a gonosz álmok helyett... vagy... inkább... Elfenekellek...
KIRÁLY	Várj egy percet. Mindjárt megoldom a problémát.
KIRÁLYNÉ	Megint magában beszél.
SZENDERKE	Biztosan nagyon kifáradt a hosszú vándorlásban... egyébként nem vagyok elkényeztetett fruska... csak nem akarok...
KIRÁLYNÉ	Mert nem tud...
SZENDERKE	Mert nem merek...
KIRÁLY	Ebből elég! Olvasni, mind a kettőnek. Különben fenekelés... mind a kettőnek!
Fenyegetően felemeli a kezét. A másik kettő riadtan olvasni kezd.
KIRÁLYNÉ-SZENDERKE	Álomfalócska manócska,
jöjj el, ha éjt ütött az óra.
Hozd a villád, hozd a késed,
hozd rettentő nagy éhséged,
fald fel gonosz álmaimat,
melyek engem riasztanak.
A jó álmot jól őrizd meg,
ügyelj, hogy csak a rosszat edd!
Siess, rögtön üt az óra,
jöjj, álomfaló manócska!
Álom, álom, édes álom,
szállj le hozzám, pilleszárnyon.
Amint kimondják az utolsó szót, mindketten elalszanak. Kés és villacsörgés hallatszik, csámcsogás, szuszogás, zabálás zajok, árnyjátékban megjelenik a rossz álmokat faló manó, és az érkező, kövér, kerek kis álmocskák. Egyszerre mindkét alvó felemelkedik a levegőbe, és lebegni kezd.
KIRÁLY	Ezek meg miért lebegnek?
ÁLOMFALÓCSKA	(bedugja a fejét az ablakon, elégedetten nyalogatja a szája szélét) Mert megszabadultak a gonosz álmaiktól, amelyek lehúzták őket a földre. Mondhatom, rég ettem ennyi finom gonosz és rossz álmot. Kösz, papucs király.
KIRÁLY	A betyárját. És én is felemelkednék, ha nem húznának le a gonosz álmok?
ÁLOMFALÓCSKA	De fel ám. Próbáld csak ki!
KIRÁLY	De hogyan?
ÁLOMFALÓCSKA	Hogy ti, emberek, milyen ostobák vagytok! Hívjál meg! Hallod, hívjál meg...
KIRÁLY	Rendben. Meghívlak. De akkor köszönjünk el egymástól, mert el fogok aludni...
ÁLOMFALÓCSKA	Semmi érzelgősség, hívjál már, megint kezdek éhes lenni.
KIRÁLY	Álomfalócska manócska,
jöjj el, ha éjt ütött az óra.
Hozd a villád, hozd a késed,
hozd rettentő nagy éhséged,
fald fel gonosz álmaimat,
melyek engem riasztanak.
A jó álmot jól őrizd meg,
ügyelj, hogy csak a rosszat edd!
Siess, rögtön üt az óra,
jöjj, álomfaló manócska!
Álom, álom, édes álom,
szállj le hozzám, pilleszárnyon.
Az utolsó szó kimondása után elalszik a király. A manó ismét zabál egy sort, s a király máris lebegni kezd.
ÁLOMFALÓCSKA	Ezzel meg is volnánk. Aludjatok csak szépen. Én meg megyek tovább. Itt már nincs mit ennem. (A közönséghez fordulva.) Aztán - ha rosszakat álmodnátok, csak hívjatok, és én rögtön jövök! Emlékeztek a varázsmondókára? Soha ne felejtsétek el! De, tudjátok mit? Elég, ha az utolsó mondatot elmondjátok. Legyen nektek különbejáratú álomfalócska manócska-hívogatótok. Aztán, nehogy elfelejtsétek hazáig: Álom, álom, édes álom, szállj le hozzám, pilleszárnyon... Aztán csak hívjatok meg bátran! Mondtam, hogy a varázsmondatot ne felejtsétek el? Biztosan mondtam. Ti meg már biztosan elfelejtettétek. Nem? Hogy is szólt?
Felemelkedik, és a nézőtér fölött átrepülve eltűnik a semmiben, csak a mondóka marad utána, és a békésen alvó, lebegő királyi család a nagy fehér ágy előtt.
Álomfalócska manócska,
jöjj el, ha éjt ütött az óra.
Hozd a villád, hozd a késed,
hozd rettentő nagy éhséged,
fald fel gonosz álmaimat,
melyek engem riasztanak.
A jó álmot jól őrizd meg,
ügyelj, hogy csak a rosszat edd!
Siess, rögtön üt az óra,
jöjj, álomfaló manócska!
Álom, álom, édes álom,
szállj le hozzám, pilleszárnyon...

-&-