Zalán Tibor

Kaland a Nagy Családerdőben

Hangok:
Dani - intézetes kisfiú
Holdherceg
Családi manó
Sajtár Bence - kutya
Gombol - jóságmanó
Rombol - gonoszságmanó
Pentaton - békességmanó
Kakofon - békétlenségmanó
Böffentő Sárkány
Elektromos Sziporkahiéna
Szív
Családkötő Tündér
Holdparipa
Nevelőtanár

Lefekvés előtti hangok egy nevelőintézeti hálószobában, ahol alsó tagozatos kisfiúk vannak. A gyerekhangok közé időnként felnőttek felszólításai szűrődnek, “tessék már lefeküdni”, “igyekezzünk azzal a mosdással”, “reggel, persze, majd nem akaródzik felkelni”. Lassan elcsendesedik a hálóterem.
NEVELŐTANÁR	Mindenki mondja el magában az esti imát!
Imaszerű morgás a hálóteremben. Dani is hozzákezd az esti imájához.
DANI	Te Istened, rossz Istened, nem csukódik be a szemem, a tiéd sincs nyitva, anyád, amíg alszom ne nézz le rám! (Hosszabb szünet.) Ne vigyázz a szüleimre... sem az én kistestvéremre... (Röhögni kezd.)
ÁGYSZOMSZÉD1	Maradj már, megint nem lehet tőled aludni!
ÁGYSZOMSZÉD2	Egyfolytában hőzöng, aztán meg nyarvog, ha elkenjük a száját!
ÁGYSZOMSZÉD3	Biztos azért ilyen hülye ez a Dani, mert nincsenek is szülei neki... Egy látogatásra sem jöttek még el hozzá...
ÁGYSZOMSZÉD2	Akkor meg minek vartyog, ha nincsenek is neki... szülei se? Az apja meg már meg is halt...
ÁGYSZOMSZÉD3	Úgy adták be már az előző intézetbe is, hogy nem is ismerte őket. Még szopósbaba volt.
ÁGYSZOMSZÉD1	Honnan tudod te meg?
ÁGYSZOMSZÉD3	Tudom. A nevelő mondta. Tök lelencgyerek, még intézetisebb, mint mi. Fogták, és kirakták egy kuka mellé... honnan tudták egyből, hogy oda való...?
ÁGYSZOMSZÉD1	Bennünket haza fognak vinni a szüleink, ha felnövünk. Ezt meg nem, felnőttként is intézetis marad. Itt fog elrohadni.
DANI	Nem igaz! Nekem vannak szüleim... Meg kistestvérkéim... És ha megnövök, engem is haza fognak vinni! Lehet, hogy már előbb is. Szemetek vagytok!
ÁGYSZOMSZÉD1	Befogod a szádat, vagy akarsz egyet, kölök...?
DANI	Nagy a pofátok, de egyszer megnövök majd én is...
ÁGYSZOMSZÉD3	Adjunk a kis szarosnak, tanulja meg, hogy nincs visszapofázás a nagyobbaknak!
ÁGYSZOMSZÉD1	Gyertek, adjunk neki. Ez még imádkozni se szokott rendesen!
Verekedés zaj, aztán sírás átszivárgása a hangokon. Belép egy nevelőtanár. Hirtelen elcsendesedik minden.
TANÁR	Ki volt az? Halljam, ki hangoskodott itt az előbb? Senki? Ezt nevezem bátorságnak. Gondom lesz rá, hogy reggelig ne felejtsük el a dolgot. Holnap látogatás, manók, de legtöbben meg sem érdemlitek! Akihez nem érkezik senki, jön velem a kertbe, falevelet takarítani, hogy ne unatkozzon. Ha meg nem lesz azonnal kuss, akkor azt is viszem falevelet szedni, akit beszéden kapok, akár jönnek hozzá, akár nem.
HANGOK	Akkor csönd legyen! Fogjátok már be! Én látni akarom anyukámat! Beverem a pofáját annak, aki nem hagyja abba...
DANI	Holnap látogatás... És hozzám megint nem jön senki... Mehetek falevelet takarítani a kertbe ezzel a görénnyel... Lehet, hogy nem tudja az anyukám, hogy itt vagyok... és keres, és nem talál... lehet, hogy el sem viszi neki soha a Mikulás a leveleimet... de hát az angyalkák se? Ezt már nem hiszem. Fütyülök rád, anya, lehet, hogy nem is vagy, ne is gyere, ne is próbálj meglátogatni, fütyülök rád, hallod? (Fütyülni kezd.)
ÁGYSZOMSZÉD1	Megint kezded, te kis szaros? Nem volt még elég? Miattad mehetünk majd falevelet kaparászni... Azért, mert nincsen apád, meg nem látogat az anyád, nekünk még van... és látogat... Akarod, hogy megint elverjünk? Nem volt még elég?
DANI	Befejeztem. Elég volt. Éppen elég volt.
Az ablak párkányán megjelenik Holdherceg, Dani megijed tőle.
DANI	Jaj! De megijedtem!
HOLDHERCEG	Mitől ijedtél meg, Dani?
DANI	Éppen tőled. Felnézek, és itt ülsz az ablakpárkányomon. Hogy kerültél ide... ilyenkor?
HOLDHERCEG	Leszánkáztam hozzád egy holdsugáron. Ilyenkor van fent az égen a hold.
DANI	Holdsugáron? Nekem te csak ne mesélj! A végén még azt fogod belém dumálni, hogy az égben laksz!
HOLDHERCEG	Igen. Ott lakom. Az égben.
DANI	Akkor neked kétszer is nagyon jó. Egyszer, mert az égben laksz, és egyszer, mert nincsen eszed, hogy ilyeneket beszélsz.
HOLDHERCEG	Így is lehet mondani.
DANI	Elárulod végre, hogy ki vagy?
HOLDHERCEG	Hm! Csak nézz végig rajtam. Na, nézz meg jobban! Ezüst a hajam, ezüst a szakállam, ezüst a ruhám, még a por is ezüst az ezüstcsizmámon. Hát ezek után sem esett le a tantusz? Én vagyok a Holdherceg, te mafla. Ne mondd már, hogy még soha nem olvastál rólam?
DANI	Miféle Holdherceg? Öregem, én még nem olvastam rólad soha. Légy erős, én nem szoktam olvasni. És most hiába várod, nem ígérem meg, hogy ezentúl szokok. Nem szokok. Minek olvassak? Az a sok könyv csak mind hazugság... Nem dőlök be egynek sem. Egyébként, tényleg hozzám jöttél? Mit bólogatsz annyira? Hiszi a piszi, hogy hozzám.
HOLDHERCEG	Hiába próbálsz utálatoskodni, hozzád jöttem. Meghallottam odafönt, hogy sírsz.
DANI	Én? Te engem összetévesztesz valakivel. Én aztán nem sírtam... Na jó... Legfeljebb... csöndben egy kicsit... annyira csöndben, hogy senki nem hallhatta meg... úgyhogy, semmi közöd hozzá... hogy ott legbelül volt sírás... egy kevéske. Mindenki azt gondolta, hogy röhögök. Én is azt gondoltam... ha jobban meggondolom... tényleg röhögtem...
HOLDHERCEG	Én viszont éppen azt hallottam meg, hogy sírsz. Halljuk, miért sírtál?
DANI	Már mondtam. Jobban meggondoltam, és rájöttem, hogy röhögtem. Azon röhögtem... hát nem röhejes... képzeld, holnap látogatás van az intézetben, és hozzám megint nem jön el az anyukám. Mondom neked, tiszta röhej! Megszakadok a röhögéstől. Megint nem jön el.
HOLDHERCEG	Nem túl humoros, de ha te úgy gondolod... És miért nem jön el?
DANI	Nem tudom. Soha nem jött még el. Ez egy ilyen anya. Biztos nem olyan eljövős, mint a többi. Minek is jönne? Hogy hozzon ezt-azt? Nem kell nekem semmi. Megvagyok én anélkül is, hogy hozna nekem ezt-azt. Van itt mindenem...
HOLDHERCEG	Biztos vagyok benne, hogy megvagy. Nem is lenne jó, ha kapnál tőle csokit... Ha megsimogatná a hajadat...
DANI	És ha jó lenne? Mit izélsz, mondom, hogy nem szokott eljönni hozzám. Akkor meg, mit izélsz?
HOLDHERCEG	Ha ő nem jön hozzád, menj el hozzá te!
DANI	Én? Van eszemben! Erre még csak gondolni se akarok... hogy én... magamtól... soha nem jutott volna az eszembe... de, hogy így mondod most... lehet benne valami. Végső soron elmehetnék, de hogyan mehetnék el? Nem tudok kimenni innen. Baromira be vannak zárva az ajtók. Éjszaka van, ember... églakó!
HOLDHERCEG	És ha be vannak zárva az ajtók? Akkor menj az ablakon keresztül!
DANI	Te megőrültél! Mindjárt láttam, hogy nincs ki a négy ezüst kereked. Nem tűnt még fel, hogy a harmadik emeleten vagyunk?
HOLDHERCEG	Ja, hogyha félsz, ne is indulj el!
DANI	Na, ne csináld a feszültséget... Biztos lehetsz benne, hogy nem félek. Azért, bocs, ha mégsem szeretnék leperecelni a harmadikról a kövezetre! Inkább segítenél, mint hogy hülyeségekre biztatsz!
HOLDHERCEG	Mit gondolsz, miért jöttem, ha nem segíteni? Ide nézz!
DANI	Jé, ettől hülyét kapok! Két kék holdsugár. De szépek!
HOLDHERCEG	Az egyik a tiéd. Neked adom.
DANI	Nekem adod? Az enyém? Szóval nekem... Látom, csak átversz. Egyébként, mit kezdjek én egy kék holdsugárral?
HOLDHERCEG	Ülj rá, és utazz el rajta valahová.
DANI	Üljek rá?
HOLDHERCEG	Ülj rá, mondom. Ő lesz a lovad mostantól.
DANI	Nem rossz. Saját lovam van, ráadásul kék holdfényből. Egye rák! Kár, hogy ezek a nagy pofájú fickók itt körben nem látják a lovamat. Ráültem. Hova fog vinni?
HOLDHERCEG	Ahová menni akarsz.
DANI	Nem akarok sehova se menni... Azaz, akarom mondani... na, neked megmondom... az anyukámhoz...
HOLDHERCEG	Ha hozzá akarsz menni, akkor az anyukádhoz fog vinni.
DANI	Nem jó! Meglátnak útközben a nevelők! Tudod, mi jár itt szökésért? Ne tudd meg!
HOLDHERCEG	Ne aggódj, nem látnak meg. Te most láthatatlan vagy.
DANI	Nem hiszek neked. Olyan nincs.
HOLDHERCEG	Kár. Akkor megyek is.
DANI	Várj, próbát teszek. Megcsavarom a fülét ennek a kötözködős Nováknak. Ha tényleg nem lát, akkor nem is tud elverni.
ÁGYSZOMSZÉD2	Ki volt az? Te voltál?
ÁGYSZOMSZÉD1	Dugulj már el, Novák! Mi voltam én?
ÁGYSZOMSZÉD2	Akkor te voltál, piszok!
ÁGYSZOMSZÉD3	Mi a fenét akarsz? Aludj, mert leverek egyet.
ÁGYSZOMSZÉD2	Lehet, hogy csak álmodtam... Mintha valaki megcsavarta volna az orromat. Még fájt is. Na, mindegy. Ilyenek ezek az álmok. Még fáj is... Most meg a lábamra taposott... Én meghülyültem... inkább alszom...
DANI	Most már hiszek neked. Nem látott meg egyik sem. Akkor, szép sorban megcsavarom a másik kettő orrát is, amiért az előbb elvertek.
HOLDHERCEG	Csak csavargasd! Fecséreld el orrcsavargatásra az időt! Reggelre ugyan vissza kell érned, de te csak csavargasd a többiek orrát.
DANI	Igaz is. Majd megcsavarom az övékét később. Na, hogy kell elindulni?
HOLDHERCEG	Egyszerű. Csak annyit mondj, hogy indulás. És gondolj arra, hová szeretnél eljutni!
DANI	Ez jó. Indulás... Anyukámhoz! Jaj, már repülünk is... juj, nagyon félek... jaj, hiszen ez olyan jó... nem is hiszem el, repülök... repülök...
Repülnek az éjszakai égben.
Szállok, holdsugáron szállok,
szállok, anyukámhoz szállok,
végre én is haza érek,
mindjárt testvéremhez bújok.	
Szállok, holdsugáron szállok,
végre anyukámhoz érek,
szállok, testvéremhez szállok,
és majd anyukámhoz bújok.
DANI	Milyen szép innen a világ... És milyen kopár és csúnya ott lenn!
HOLDHERCEG	Tévedsz, Dani! A világ lent is szép, csak onnan ezt nehezebb látni.
DANI	Élnél te is a gyermekotthonban, majd másként beszélnél.
HOLDHERCEG	Igaz. De most törődjünk az utazásoddal! Mindjárt megérkezünk.
DANI	De biztos láthatatlan vagyok?
HOLDHERCEG	Igen, de...
DANI	Mi az, hogy igen, de? Most láthatatlan vagyok, vagy sem?
HOLDHERCEG	Az emberek nem láthatnak. De a varázslatos lények, a mesefigurák, mint például én is, látni fognak, és te is látni fogod őket.
DANI	Hát közöttünk éltek mindig, ti szépséges árnyalakok, mesefigurák?
HOLDHERCEG	Úgy bizony. És néha bele is avatkozunk az életetekbe.
DANI	Jót tesztek, vagy rosszat?
HOLDHERCEG	Jót is, rosszat is. Az attól függ.
DANI	Mitől?
HOLDHERCEG	Majd rájössz magadtól is.
DANI	Lassul a holdfényparipa. Biztos megéhezett.
HOLDHERCEG	Megérkeztünk. Isten áldjon, Dani!
DANI	De... na ne... csak nem akarsz magamra hagyni... pont most...
HOLDHERCEG	Nekem csak eddig tartott a küldetésem.
DANI	Mit kell ilyenkor mondani? Köszönöm... De csöppet sem szép, hogy magamra hagysz... ebben a helyzetben...
HOLDHERCEG	Nem hagylak magadra. Eddig egyedül voltál. Most már tudod, hogy én is veled vagyok, ha nem is leszek melletted mostantól. Boldogulsz te egyedül is. Ha pedig szorult helyzetbe kerülnél, gondolj rám, és kérdezd meg magadban, én mit tennék a helyedben. Na, menj be a házba... bátran.
DANI	Hol? Zárva az ajtaja.
HOLDHERCEG	Ha láthatatlan vagy, igazi tested sincs. Át tudsz jutni falon, kövön, fán, vizen...
DANI	Ha láthatatlan vagyok, igazi testem sincs. Át tudok jutni kövön, falon, vizen, fán... Hát jó, átmegyek. Te pedig mehetsz vissza az égbe, ne tátsd itt a szádat! Boldogulok egyedül is... Nem is félek annyira. Át a falon... sikerülni fog. Ó, itt egy igazi család. Egy szép és szomorú asszony ül az asztalnál, biztosan ő az anyám. Csókolom, édesanyám, Dani vagyok, a fiad. Nem hallja. És nem is lát. Megérintem, és nem is érzi. Csak ül, és szomorú. Ne szomorkodj, édesanyám, minden rendbe fog jönni. És csöppet sem haragszom, hogy nem látogattál meg egyszer sem, mióta az otthonban élek. Nem hallja ezt sem. És nem is lát. Ez a vézna kisgyerek, aki mellette ül, biztosan az öcsém. Szia öcskös! Szerencsés vagy, hogy téged nem dugtak be egy nevelőotthonba! Jobb is így, én vagyok a nagyobb, nekem kell a családot eltartani... mármint azzal, hogy rám nincs gondja anyánknak. Aztán, megbecsülöd-e magadat? Ez se válaszol. Ez se lát. Ez se hall. Ez se érez. Kár... Na, de az ki ott? Az a veres orrú, szőrös fülű, gubancos hajú, görbe lábú, púpos hátú, dülledt szemű, rozzant figura? Remélem, nem te vagy az új apukám, kotorék!
CSALÁDI MANÓ	Vigyázz a szádra, te kis intézetis! Én a családi manó vagyok. Én vigyázok arra, hogy a családban minden rendben legyen. Takarodj innen, amíg szépen kérlek!
DANI	Ez aztán szépen volt kérve. Te vagy a családi manó?
CSALÁDI MANÓ	Nem hallasz a füledtől? Én hát. Ki más. Nem látsz a szemedtől? A legpipecebb családi manó vagyok, aki csak családi manó lehet.
DANI	Na, Dani, ezt a pöffeteg gombát jól kifogtad... És, ha szabad kérdeznem, miért kell innen eltakarodnom?
CSALÁDI MANÓ	Mert nem tartozol a családhoz.
DANI	Én anyukám nagyobbik fia vagyok.
CSALÁDI MANÓ	Csak voltál. Beadott egy intézetbe. Azóta az intézet az anyukád. Hagyj bennünket békén.
DANI	Te tudod, miért adott be az anyukám intézetbe?
CSALÁDI MANÓ	Mert én ezt javasoltam neki. Punktum.
DANI	Szóval te voltál, te gazember?
CSALÁDI MANÓ	Beszélj velem szebben, mert én vagyok a családfő.
DANI	Akkor már értem, miért volt ilyen sanyarú eddig az életem. Te tetted tönkre.
CSALÁDI MANÓ	Egy családi manó mindig csak jót cselekszik. Legalábbis azt kell cselekednie.
DANI	És te meg vagy győződve róla, hogy jót cselekedtél, amikor az anyukámmal bevitettél az intézetbe?
CSALÁDI MANÓ	Meg én. Nem volt veled gondja, beadott, onnantól kezdve élt, mint hal a vízben.
DANI	És soha nem sírt?
CSALÁDI MANÓ	Dehogynem. Az elején nagyon sokat sírt. Olyankor hátba vágtam, és abbahagyta.
DANI	Te hátba vágtad az anyámat?
CSALÁDI MANÓ	Hátba én. Mit bőgött annyit utánad.
DANI	Nahát, hogy te milyen gonosz és utálatos manó vagy!
CSALÁDI MANÓ	Az neked mindegy. Takarodj, mert kikaparom a szemed, megbabonázom a kezed, leszárítom a lábad, kitépkedem a hajad...
DANI	Megyek már, megyek. Szia, anyu... kár, hogy nem láttál... szia, öcskös, becsüld meg magad... azért jó, hogy legalább én láthattalak pár pillanatra titeket...
CSALÁDI MANÓ	Menj már, mert ha görcsöt küldök mindkét kezedbe, akkor aztán óbégathatsz!
DANI	Megyek, megyek...
CSALÁDI MANÓ	És vissza se gyere, mert nem felelek magamért! Nekem első a család biztonsága.
DANI	Megyek már, ne lökdöss... A család biztonsága... pont neked... engem meg kitoloncolsz a saját családomból... Te nem is vagy családi manó! Te egy gonosz manó vagy! Egy dög!
SAJTÁR BENCE	Nem gonosz ő, csak szerencsétlen. Amúgy pedig, dögnek dög.
DANI	Ne szólj bele! Ki szólt bele? Hol vagy?
SAJTÁR BENCE	Itt vagyok, a lépcső alatt. Én sem jártam jobban, mint te. Én is családtagnak számítottam, de amikor megszülettél, történt valami, és ugyanarra a sorsra jutottam, mint te. Kikergettek a házból, azóta itt kell meghúznom magam a lépcső alatt télen-nyáron.
DANI	Szóval, te is egy kivert kutya vagy?
SAJTÁR BENCE	Úgy-úgy, még náladnál is kivertebb kutya, illetve, kutyább kivert, mert ugye, születésem szerint kutya lennék, s ha bemutatkozhatom, Sajtáros Bence, törzskönyvezetlen korcshoz van szerencséd.
DANI	Én meg Dani vagyok, az intézetis kisgyerek. Azt hiszem, engem sem törzskönyveztek, tehát én is korcs vagyok.
SAJTÁR BENCE	Azt gondolom, jobb csillagállásnál te lennél a gazdám. De örülök, hogy megismerhettelek.
DANI	Miféle történetről beszéltél az előbb?
SAJTÁR BENCE	Szomorú történet, még el sem kezdem, máris könny szökik a szemembe. Ebben a házban nem is olyan régen egy boldog család élt. Te épp akkor születtél meg, mindenki örült neked, még élt az apád is. Én bent laktam a konyhában, minden lehullott falatot én kaptam meg, nekem adták a sütemény szélét, én rágtam el a legszebb csontokat, megkínáltak a húsvéti kocsonya zsírosabb részleteivel...
DANI	Talán, ha a részleteket elhagyhatnánk...
SAJTÁR BENCE	Igaz is, kissé fecsegő lettem itt a lépcső alatt, nagy magányomban... Csak szólj rám, kicsi gazdám, és én befogom a számat.
DANI	Ne a szád fogd be, Sajtáros Bence, hanem a történetet fogd rövidebbre!
SAJTÁR BENCE 	Megpróbálom. Történt, hogy erre utazott a Családtörő Tündér. Betért hozzánk azzal az ürüggyel, hogy nagyon megszomjazott. A mi családi manónk, aki akkor a legszebb és legokosabb és legszeretetreméltóbb manó volt szerte a vidéken, nem ismerte föl az ellenséget, adott neki inni cukros vizet, amit nem szabad adni a Családtörő Tündérnek, mert azzal növeled az erejét, de még szállással is ellátta. Éjszaka aztán, a Családtörő Tündér bűbája alá vonta a családi manót, aki reggelre elvadultan ébredt fel, addig szekálta édesanyádat, aki nem tudott erről a látogatásról és átváltoztatásról, hogy téged beadott az intézetbe, engem meg kikergetett a ház elé, a lépcső alá.
DANI	És az édesapám? Ő miért nem állt a sarkára?
SAJTÁR BENCE	Akkor már nagyon beteg volt. Nem tehetett semmit, elvette erejét a láz és a betegség.
DANI	Akkor most már mindig így kell ennek lennie? Hogy én az intézetben, te pedig a lépcső alatt, anyukám nem jön a látogatásokra...
SAJTÁR BENCE	Alighanem. Hacsak...
DANI	Hacsak? Mit hacsak! Ki vele, mert megrángatom a füledet!
SAJTÁR BENCE	Csak semmi heveskedés, mondom én magamtól is. A megoldás a Családkötő Tündér. Őt kell megkeresned, ő képes visszaváltoztatni a családi manót, és visszaállítani a családok békéjét.
DANI	Hol találom a Családkötő Tündért?
SAJTÁR BENCE	Azt senki sem tudja, de mindenki nagyon szeretné megtudni. Mindenki keresi, de aki megtalálja, olyan boldog lesz a megtalálásától, hogy menten elfelejti, hol kereste, és főleg hol találta meg.
DANI	Bár már ott tartanánk.
SAJTÁR BENCE	Azon felül, van még egy nehezítés. A Családkötő és a Családtörő tündér ugyanott, a Nagy Családerdőben lakik. Az erdő teli van különféle manóval. Egyik manó rosszat cselekszik, a másik meg jót. Sokakat elijesztenek a Családkötő Tündérhez vezető útról... sokakat tévútra vezetnek... elvétetik velük a házszámot, szóval, a végén a rossz tündérhez csöngetnek be, és akkor aztán végleg vége a családnak.
DANI	Ha ilyen sokat tudsz, gyere velem, együtt keressük meg a Családkötő Tündért.
SAJTÁR BENCE	Nem lehet. Mindenkinek egyedül kell elindulnia, megkeresni őt, és egyedül kell megtalálnia is.
DANI	Jópofa vagy! Egyetlen éjszakám van arra, már annyi sem, hogy megtaláljam, te meg talányokban beszélsz velem. Szégyelld magad, Sajtáros Bence, ezt úgy is mondom, mint a gazdád, hogy szégyellheted magad!
SAJTÁR BENCE	Szégyellem is. De azért nem nagyon. Mert tudd meg, én is elindultam valamikor, hogy megkeressem a Családkötő Tündért, de bizony a falu határánál nem jutottam tovább. Ott elfáradtam, meg is éheztem, visszafordultam dolgavégezetlenül. Nem kutyának való feladat a családegyesítés.
DANI	Én pedig kutya legyek, ha nem próbálom meg. De hogyan fogjak hozzá a tündér megkereséséhez? Mit is mondott a Holdherceg? Kérdezzem meg magamban, ha bajba kerülök, ő mit tenne a helyemben! Nos, Holdherceg, megkérdezlek, mit tennél a helyemben?
HOLDHERCEG	Hívnám a holdfényparipádat, hiszen kaptál tőlem egyet, felpattannék a hátára, és megmondanám neki, hogy hova menjen.
DANI	Igazad van! Kösz a segítséget! Kék holdfényparipa, jelenj meg előttem!
SAJTÁR BENCE	Azt a kutyamáját! Micsoda kék ló! És hogy dobrokol! Az én kis gazdám meg felpattan a hátára, huszárok sem ülnék meg egyenesebben a paripájukat! Erre aztán büszke lennék, ha igaziból a gazdám lehetne!
DANI	Irány a Családkötő Tündér!
SAJTÁR BENCE	Elrepültek. Mintha repülőn ülnének. Mármint a kisgazdám. A ló meg szárnyak nélkül repül. Ilyet! Ilyet még nem is láttam, pedig már elég öreg vagyok... Igaz, hogy szárnyas lovat sem. De hát, ha repülni tud, akkor kellene, hogy szárnya legyen... Még ilyet! Kutya legyek, ha értem. Az vagyok. Mégsem értem.
A repülés hangjai.
DANI	Derék egy paripa vagy te, már régóta kellettél volna nekem. Mennyit csavaroghattam volna éjszakánként... De mennyit! Néztem volna lent azt a rengeteg fényesség-szentjánosbogarat, meg fény-kígyót, meg fény-kalácsot... Messzire viszel még?
PARIPA	Már nem. Hamarosan a Nagy Családerdő széléhez érünk.
DANI	Miért csak a széléhez? Azt a parancsot adtam, hogy vigyél egyenesen a Családkötő Tündérhez.
PARIPA	Azért csak a széléhez, mert nekünk csak addig szabad mennünk. A Nagy Családerdő széléig.
DANI	És onnan?
PARIPA	Onnan egyedül kell menned.
DANI	Egy sötét erdőben... nekem... egyedül... keresztül...
PARIPA	Ahogy mondod.
DANI	Össze fogom csinálni magamat a rémülettől.
PARIPA	Még visszafordulhatunk...
DANI	Ne komiszkodj már, hogy fordulnánk vissza! Csak nem fogok megijedni egy sötét erdőtől?
PARIPA	Én is ezt gondolom. Nem lenne szabad megijedned.
DANI	Egy kicsit sem?
PARIPA	Egy kicsit sem.
DANI	Mi az a nagy, fekete, sötét ott a rengeteg földi fény között?
PARIPA 	A Nagy Családerdő.
DANI	Ennek fele sem tréfa. Ebben a koromrengetegben kell nekem megtalálnom a Családkötő Tündért?
PARIPA	Ebben.
DANI	De mitől ilyen sötét?
PARIPA	Teli van fénnyel. De azokat is meg kell találnod benne.
DANI 	Jópofa történet. Nem lenne egyszerűbb, ha a fényeket látnánk csak, és az árnyékot kellene megkeresnünk?
PARIPA	Biztosan egyszerűbb lenne. De mire mennél vele? Nézd meg, az életben is mindig a fényeket látod, és közben folyton árnyékok közé jutsz. Itt meg fogod becsülni azokat a fényeket, amiket megtalálsz.
DANI	Brrr. Azért egy kicsit lehetne világosabb.
PARIPA	Megérkeztünk.
DANI	Máris? Nem tehetnénk még egy kört?
PARIPA	Nem. Hamarosan letelik az éj, és neked még sok dolgod van hajnalig.
DANI	Hát persze. Butaságot mondtam. Köszönöm az utazást. Aztán, ha megint kellesz, kéznél légy ám, mert itt nagyok a távolságok, felétek... ebben az ébrenlét-álomlét világban...
PARIPA	Járj szerencsével, Dani, és a Családkötő Tündért találd meg!
DANI	Azon leszek! Na, menj már... Elment. Jobb is. Nem hallja, hogy vacognak a fogaim... Piszok sötét ez az erdő. Azt sem látom, hol van a bejárata. Belegondolni is rossz, mi vár odabent. Legalább egy elemlámpát hoztam volna! Holdherceg, te hogyan boldogulnál most?
HOLDHERCEG	Elindulnék befelé.
DANI 	De nem látok. Nincs nálam elemlámpa.
HOLDHERCEG	Jól csak a szívével lát az ember.
DANI	De szép... ha nincs is sok értelme.
HOLDHERCEG	Egy könyvben van benne. Fogadjunk, hogy ezt sem olvastad!
DANI	Nem hát. De el fogom olvasni, megígérem... mert tetszik. Úgy látszik, vannak szép könyvek is...
HOLDHERCEG	Minden könyv teli van szépséggel, csak meg kell találni bennük...
DANI	Tudom, mint a Nagy Családerdőben a fényt... Van mit tanulnom, míg rájövök arra, hogyan működik ez a világ itt, körülöttem. Szóval, hogy is mondtad? Jól csak a szívével lát az ember... Lehet, hogy nekem nincs is szívem... Eddig még soha nem kellett semmire használnom... Nem érdekelt senkit...
HOLDHERCEG	Szíve mindenkinek van. Neked is. És azért van, hogy használd.
DANI	Hogy kell használni?
HOLDHERCEG	Erre magadnak kell rájönnöd.
DANI	Mindent egyedül... Mindenre magamnak kell rájönnöm... Miért van ennyire egyedül az ember a világban?
HOLDHERCEG	Nincs egyedül. A világ rengeted dolgot felkínál neki, de ezekért nem mindig elég csak a kezünket kinyújtanunk.
DANI	Be is kell mennünk ezért a rengeteg dologért az erdőbe?
HOLDHERCEG	Én a helyedben már indulnék is.
Elindul. Az út során mindvégig valamilyen különös zene-zaj-zizegés hallatszik. Egészen addig a pontig, amíg el nem veszíti a hallását.
DANI	Indulok is. Na, szívem, világíts, vagy láss valamit, mert máris nekimentem valaminek.
ROMBOL	Nekem jöttél.
DANI	Attól tartok, igen. Bocsánat, kihez van szerencsém?
ROMBOL	Rombol vagyok, az erdei manó. Máris fordulj vissza, mert ha még egy lépést teszel, menten békává változtatlak.
DANI	Miért éppen békává, kedves Rombol?
ROMBOL	Nem vagyok kedves. Azért békává, mert ez jutott eszembe. Na, fordulsz, vagy átváltoztassalak?
DANI	Csak egy kérdésre válaszolj, kedvetlen Rombol!
ROMBOL	Ez itt a Nagy Családerdő, nem pedig a tudakozó. Kérsz egy felest, mielőtt békává változtatnálak?
DANI	Mit? Felest?
ROMBOL	Felest.
DANI	A feles az a szeszes ital, amit a nagyfiúk szoktak inni, és utána olyan csúnyán lesz ráncos az arcuk tőle?
ROMBOL	Az, az. Utána meg elfüstölünk egy spanglit.
DANI	Spanglit? Mi az a spangli?
ROMBOL	Bagó, te ostoba. Cigaretta.
DANI	Gyerekek nem isznak... meg nem is cigarettáznak...
ROMBOL	De békává változnak. Már mondom is a varázsigét.
GOMBOL	Megállj, Rombol, ne szegd meg az erdő törvényét!
ROMBOL	Már megint itt vagy, te szentfazék Gombol?
DANI	Akárki is vagy, a legjobbkor jöttél!
GOMBOL	Gombol vagyok, az erdei manó.
DANI	Ahogy jobban megnézlek benneteket... Hiszen... Ebben a derengésben nekem úgy tűnik... Teljesen egyformák vagytok.
GOMBOL	Pedig nem. Csak annak látszunk.
A MANÓK ÉNEKE
Együtt jár a jó a rosszal,
Együtt tisztaság a kosszal,
Együtt a fény és az árnyék,
Együtt pusztítás és játék,
S neked választanod kell!
ROMBOL	Én nem vagyok olyan ájtatos vakarcs, mint ez a Gombol itt.
GOMBOL	Ne haragudj rá! Rombol nem szeret senkit, és nem tud örülni semminek.
ROMBOL	Nem szeretek senkit. Nem örülök semminek. Na és? Jobb neked, aki mindenkit szeret, és aki mindennek örül?
GOMBOL	Nem tudom. Nem vitatkozni jöttem. Ennek a kisfiúnak a sorsáról kell döntenünk, Rombol.
ROMBOL	Békává változtatom, Gombol. Esetleg rókává. Az is lehet, farkassá. Medvévé nem, mert akkor túl sok mézet eszik. Kígyóvá! Cipőfűzővé!
DANI	És ez miért lesz jó neked?
ROMBOL	Mert így szeretem. Ha rossz vagyok, akkor érzem magam jól. Próbáld ki te is! És akkor nem változtatlak békává... rókává... farkassá... medvévé nem... kígyóvá... cipőfűzővé...
GOMBOL	Én meg azt mondom, nem változtatod át semmivé, mert én a szolgálatomba fogadom.
ROMBOL	Nyavalyás! Csak nem képzeled, hogy a szolgálatodba áll?
DANI 	Mit kell tennem, ha a szolgálatodba állok?
ROMBOL	Unatkoznod. Gombolnál nem szabad rossznak lenned, verekedned, pimaszkodnod, csavarognod, meghúzni a lányok haját, beverni a fiúk fejét... szóval, semmi olyat nem tehetsz, amit a gyerekek megtenni szeretnek. Dögunalom! Állj be inkább hozzám szolgálatra. Ha beállsz, nem változtatlak át semmivé. Rosszalkodhatsz, gonoszkodhatsz, bosszanthatsz másokat...
GOMBOL	Lehet, hogy az én szolgálatomban nem lehet rosszalkodni, de lehet nevetni, örülni mások örömének, segíteni a rászorulókon...
ROMBOL	Látod, dögunalom.
DANI	Nekem tetszik a dolog.
ROMBOL	Ne hülyéskedj már, Dani! Csak nem fogsz megjavulni!
DANI	Azt nem mondtam. De átmenetileg beállnék Gombolhoz, és ha megtetszik, maradok is mellette. Szóval, a teljes megjavulásról is szó lehet... de csak később...
GOMBOL	Nem jó. Nincs átmenetileg. Vagy megjavulsz mindörökre, vagy Rombolhoz csatlakozol.
ROMBOL	Ne legyél megalkuvó! Tudom, hogy rossz gyerek vagy, lerí rólad. Rosszaságkupac.
DANI	Ezt mondja mindenki. Lehet, hogy meg sem tudnék javulni.
GOMBOL	Akkor nekem itt már nincs is dolgom. Gombol eltűnik.
DANI	Eltűnt. De kár. Mintha kicsit elhamarkodta volna a dolgot. Vagy én. Marad a kedvetlen Rombol.
ROMBOL	Te döntöttél. Gondolom, a Családkötő Tündérhez jöttél.
DANI	Kihez máshoz?
ROMBOL	Nem engedlek tovább.
DANI	Hiszen most álltam be hozzád.
ROMBOL	Éppen ez az. Mi a rosszak vagyunk, nekünk csak a Családtörő Tündérhez szabad mennünk.
DANI	Becsaptál!
ROMBOL	Választottál. Most már csináld végig!
DANI	Semmiképpen sem engedsz tovább? Nekem mindenképpen el kell jutnom a Családkötő Tündérhez!
ROMBOL	Adj valamit azért, hogy a jó úton engedjelek tovább!
DANI	Bármit kérhetsz, Rombol, csak hadd menjek.
ROMBOL	Mid van?
DANI	Hát... Itt semmim.
ROMBOL	Az nem sok. Az nekem kimondottan kevés ahhoz, hogy utadra engedjelek.
DANI	Adjam neked a fél karomat, vagy a fél lábamat?
ROMBOL	Nem is vagy te olyan rossz kisfiú. Tetszik a szép kék szemed! Igen, a szemedet akarom!
DANI	Ki akarod venni a szememet? Az nagyon csúnya dolog lenne.
ROMBOL	Nem csinálnék én olyat! A tekintetedet akarom csak, a látásodat.
DANI	Sietnem kell. Ha nincs más lehetőség, hogy tovább engedj, rendben. Vedd el a látásomat, a tekintetemet, aztán engedj utamra.
ROMBOL	Elvettem.
DANI	Nem is fájt. És nem is vettem észre semmit, mert itt sötét van.
ROMBOL	Na, látod, nem is kellett neked a látás. Most indulj el, erre, ez az ösvényed.
DANI	Nem baj, ha nem köszönöm meg?
ROMBOL	Nem hát. Azzal csak megbántanál. Ne járj szerencsével, Dani!
DANI	Ezt azért nem kellett volna, Rombol!
ROMBOL	Tűnés, mert meggondolom magam!
DANI	Nem látok semmit. Eddig se láttam sokat, nem baj. Nekem aztán beszélhet a holdherceg és a holdparipa fényekről. A fényeknek, attól tartok, lőttek. Mindegy, haladjunk. Csak előre. Jaj... Hupp... Ejnye... Elég kusza erdő ez a Nagy Családerdő. Mindenhol akadály, ledőlt fa, elszáradt ág, csalán csipkedi a kezem, árok töri ki a lábam... Na, itt, mintha véget érne az ösvény... Aha, mintha itt lenne valami... házfal...
KAKOFON	Meg ne mozdulj, mert halál fia vagy! Én vagyok a baltás rém.
DANI	Jaj! Ezt elhibáztam. Mindjárt elájulok.
KAKOFON	Ne fordulj meg. Persze, tudtam, hogy megfordulsz, ezért mondtam, hogy ne fordulj meg, mert azt akartam, hogy ijedj meg és meg is ijedtél tőlem, mert igen csúnya vagyok, és rettentő, mert hiszen mégis csak én vagyok a baltás rém.
DANI	Kérlek, baltás rém, ne bánts engem, nem is látom, hogy csúnya vagy, ugyanis Rombol manó elvette a látásomat, cserébe, hogy idáig eljuthassak. És kérlek, ne emelgesd felém azt a ronda nagy baltádat, amit feltehetően egy baltás rém emelget az áldozata felé, még akkor sem, ha nem látom, mert a tudata is rám hozza a frászt!
KAKOFON	Nem akarom a frászt rád hozni.
DANI	Ne is, mert én csak egy kisfiú vagyok!
KAKOFON	Nem bántalak, ha most azonnal visszafordulsz, és elhagyod a Nagy Családerdőt. Gyerekeknek itt semmi helye nincs. Nem is értem, hogy kerülhettél ide.
DANI	De nekem meg kell találnom a Családkötő Tündért... minden áron, érted, bármi áron.
KAKOFON	Nem kell megtalálnod azt a felelőtlen fruskát. Csak hókuszpókuszol, handabandázik, soha nem csinál semmi értelmeset... Eredj nyugodtan haza! Menj, mert...
DANI	Nem megyek!
PENTATON	Jól válaszoltál! Ne ijedj meg tőle, ő nem is a baltás rém. Az a marhaság csak a filmekben van. Ő Kakofon, a békétlenség-manó.
KAKOFON	Miért rontasz el mindent, Pentaton? Ki hívott ide téged, te nyomorult békesség-manó? Ha hagyod, hogy megijesszem, akkor már rég hazaindult volna.
PENTATON	De nem hagyom, Kakofon. Engedd tovább!
KAKOFON	Mit fog szólni a Családtörő Tündér, ha tovább engedem ezt a kisfiút? Egyből elcsap a szolgálatából.
PENTATON	Azt nem tudom, mit szól majd a gonosz és ostoba gazdád. De a Családkötő Tündér örülni fog neki.
KAKOFON	Mire való a családban a békesség?
PENTATON	Mire való a családban a békétlenség?
KAKOFON	Szerinted kinek van igaza? Annak, aki azt mondja, hogy a békesség a legjobb, vagy aki azt, hogy a békétlenség.
DANI	Nekem még nem volt családom. Nem tudom.
KAKOFON	Attól még tudhatod.
PENTATON	Nem tudhatja.
KAKOFON	Mindenki ki fog veled tolni, ha olyan mafla leszel, mint ez a Pentaton.
PENTATON	Mindenki utálni fog, ha olyan ármánykodó leszel, mint ez a Kakofon.
DANI	Nincs időm a civódásotokat hallgatni.
KAKOFON	Akkor eredj!
DANI	De merre menjek?
KAKOFON	Mutatom az utat! Ez vezet a Családkötő Tündérhez.
PENTATON	No, azon az úton, amelyikre Kakofon mutat, épp a Családtörő Tündérhez jutsz. Azt javaslom, ezen a másikon indulj el!
KAKOFON	Nos, azon az úton jutsz a Családtörő Tündérhez, amelyikre Pentaton mutat.
DANI	Melyiknek higgyek?
PENTATON	Mindig a békességnek, az a jó.
KAKOFON	Mindig a békétlenségnek, mert az az őszinte.
DANI	Csak az időt fecsérlem veletek.
KAKOFON	Előveszem a baltámat!
PENTATON	Ne fenyegesd, úgyis lesz még elég baja a Böffentő Sárkánnyal és az Elektromos Sziporkahiénával.
KAKOFON	Igaz is. Engedjük? Végezzenek vele ők?
PENTATON	Engedjük.
KAKOFON	Van egy kis baj. Ennek az útnak én vagyok az őre. Nem engedhetem be csak úgy, Pentaton. Nekem el kell számolnom a Családtörő Tündérrel.
PENTATON	Tudom, Kakofon, tudom, de tehetnél ez esetben kivételt.
KAKOFON	Nem tehetek, nem is teszek. Miért is tennék. Adj valamit azért, hogy a jó útra ráengedjelek.
DANI	Nekem semmim sincs.
KAKOFON	Akkor hogy akarsz átjutni?
DANI	Nem tudom. Bármi áron el kell jutnom a Családkötő Tündérhez.
KAKOFON	Miért fontos annyira?
DANI	Mert... mert, mi közöd hozzá... na jó, megmondom, hogy eressz már, te szörnyeteg... szeretném, ha nekem is lenne családom...
KAKOFON	Marhaság. Civakodások, veszekedések, ki mosogat, ki takarít, ki veti meg az ágyat, ki megy el bevásárolni...
DANI	Az lenne a fülemnek a legszebb muzsika.
KAKOFON	A fülednek? Hadd látom csak a füledet! Milyen szép füled van. Tudod mit?
DANI	Jaj, ne! Sejtem, mit akarsz.
KAKOFON	Add nekem a füledet!
DANI	Le akarod vágni a fülemet?
KAKOFON	Hát úgy nézek én ki? Ja, nem látsz. Akkor elmondom, nem úgy nézek én ki. A hallásodat akarom cserébe azért, hogy elindulhass a jó úton.
DANI	Meg fogok süketülni?
KAKOFON	Ilyen durván is meg lehet fogalmazni. De lesz családod. A süket gyerekeket néha jobban szeretik, mint a jól hallókat.
DANI	Pentaton, te jónak látszol... Tényleg nincs más megoldás?
PENTATON	Nincs, Dani, itt meghal az én tudományom.
DANI	Hát, ha annyira akarod, Kakofon, vedd el a hallásomat! A tiéd!
KAKOFON	Elveszem. Felkészültél? Egy, kettő, három...
Hirtelen irtózatos nagy csönd lesz. Sokáig. Aztán nagy váltással a Böffentő Sárkány és az Elektromos Sziporkahiéna tanyáján vagyunk.
BÖFFENTŐ	Emberszagot érzek, Elektromos Sziporkahiéna. Ne legyen Böffentő Sárkány Sámuel a nevem, ha nem emberszagot érzek. De mitől lenne itt emberszag?
SZIPORKA	Oda se neki, Böffentő Sárkány Sámuel, én egykettőre elhajtom, ha valóban ember az, kigyújtom a haját, elégetem a ruháját, szikráimmal megvakítom.
BÖFFENTŐ	Már hallom is a lépteit.
SZIPORKA	Előre megyek, hogy neked ne kelljen fáradnod az elüldözésével, Böffentő Sárkány Sámuel.
BÖFFENTŐ	Menj, Elektromos Sziporkahiéna, szikrázd össze, rázd meg, kergesd el a szemtelent.
SZIPORKA	Na, itt vagy, virágszálam? Akkor most ezt nézd meg! Szikraeső hull rád... Az ördögbe! Meg sem kottyan neki. Akkor most a ruhagyújtó trükköt dobom be. A betyárját! A szeme se rebben. Akkor most bevetjük a rázó-trükköt. Ennek már hatnia kell!
DANI	Jaj! Valami megrázott. Van itt valami? Vagy valaki rázott meg? Van itt valaki?
SZIPORKA	Nem látsz a szemedtől?
DANI	Valaki megrázott. Kérem, van itt valaki?
SZIPORKA	Válaszolj, ha kérdezlek. Nem látsz a szemedtől?
DANI	Akárki is vagy, ne rázz meg többé, engedj tovább, el kell jutnom a Családkötő Tündérhez.
SZIPORKA	Hiszen ez nem lát. Gyere, Böffentő Sárkány Sámuel, itt van egy gyerek, aki nem lát.
BÖFFENTŐ	Pedig van szeme.
SZIPORKA	És lehet, hogy nem is hall.
BÖFFENTŐ	Most ráböffentek, ha megijed, akkor biztosan hall. Böff! Böff! Böff-böff! A szeme se rebben. Olyan süket ez, mint az ágyú. Roppant különös, hogy egy kisfiú itt bóklászik a Nagy Családerdőben, és se nem lát, se nem hall.
DANI	Érzem, hogy van itt valaki. Kérem, ne rázzon meg többször, akárki is ön, én egy kisfiú vagyok, akinek a Családkötő Tündérhez kell mennie, és nem ártok senkinek. Nem látok, mert egy gonosz manónak oda kellett adnom a látásomat. (A szörnyek röhögnek.) Nem hallok, mert egy másik gonosz manó elvette a hallásomat. (A szörnyek még nagyobbat röhögnek.) Akárhogyan is, el kell jutnom a Családkötő Tündérhez, mert szeretném, ha nekem is lenne családom.
SZIPORKA	Mit vegyünk el tőle, ha tovább engedjük?
BÖFFENTŐ	Engedjük tovább, vagy inkább... együk meg?
SZIPORKA	Elég baja van már szegénynek, még meg is együk? Elvből nem eszek meg olyan kisgyerekeket, akiktől elvették a látást és a hallást. Nem lenne sportszerű. Hát van neked lelked, Böffentő Sárkány Sámuel?
BÖFFENTŐ	Hogy van-e, azt nem tudom, de hogy volt, az biztos. Csak nem használtam semmire. Nyilván elsorvadt. Akkor mit csináljunk vele, ha nem esszük meg?
SZIPORKA	Engedjük tovább!
BÖFFENTŐ	De valamit fizetnie kell azért, hogy tovább engedjük.
SZIPORKA	Vegyük el... mondjuk, a hangját. Mása úgyse maradt már. A ruhája nem ér semmit, meg mindkettőnknek kicsi is, a zsebe láthatóan üres, meg itt amúgy sem mennénk semmire a pénzzel.
BÖFFENTŐ	Úgy van. Nem is rossz ötlet, Elektromos Sziporkahiéna. Vegyük el a hangját.
SZIPORKA	Elvettem.
BÖFFENTŐ	Add ide, befalom, és akkor az ötödik fejemnek is jobb hangja lesz.
SZIPORKA	A felét megkapod. A másik fele az enyém.
BÖFFENTŐ	Na, mit állsz itt? Menj már! Persze, nem hallja. Lökd rá az útra, aztán menjen isten hírével.
SZIPORKA	Na, eredj már! Szerencsétlen! Se nem lát, se nem hall, se nem beszél.
BÖFFENTŐ	Mit fog vele kezdeni az a nyavalyás Családkötő Tündér?
SZIPORKA	Az már legyen az ő baja. Gyere, elrágcsálódunk a hangján. (Röhögnek.)
Néma csönd, csak Dani tétova lépteinek a hangja. Egyszerre beleütközik a Családkötő Tündérbe.
TÜNDÉR	Egy kisgyerek! Hogy kerülsz te ide? Nekem jöttél, ilyenkor illik bocsánatot kérni. Azt mondani, hogy bocsánat. Hallgat. Hozzám jöttél? Én a Családkötő Tündér vagyok... Hallgat. Nem tudsz beszélni? Nem beszél? Hallasz engem? Lehet, hogy nem hall. Látsz engem? Lehet, hogy nem lát. Nekem ütközött. Meg van ijedve. Mit akar ez a kisgyerek? És hogy került ide? Még belegondolni is rossz, ha találkozott a gonosz manókkal, Rombollal, Kakofonnal, és ami a legrosszabb, a Böffentő Sárkány Sámuellel és az Elektromos Sziporkahiénával... Valamennyi gonosz manó erre ténfergett a minap. Csak nem vették el a látását, a hallását és a hangját? Hogyan tudnám szóra bírni?
SZÍV	Asszonyom, ez a kisfiú azért jött el hozzád, hogy segítsd ismét vissza a családjához. A Családtörő Tündér egyszer régen meglátogatta őket, megbabonázta a családi manót, aki megrontotta ennek a gyereknek az anyját, aki beadta őt egy nevelőotthonba, egyszer nem látogatta meg, az intézetis gyerekek bántják és kinevetik szegényt...
TÜNDÉR	Ki beszél?
SZÍV	Én beszélek.
TÜNDÉR	Ki az az én?
SZÍV	Én csak egy szív vagyok, szépséges asszonyom, ennek a kisgyereknek a szíve, akit történetesen Daninak hívnak, és itt lakom a mellkasában, mióta megszületett.
TÜNDÉR	Mi történt vele, hogy sem nem lát, sem nem hall, sem nem beszél?
SZÍV	Azért, hogy eljuthasson eléd, odaadta a látását Rombol manónak, odaadta a hallását Kakofonnak, a baltás rémnek, és elvette tőle a hangját a behemót Böffentő Sárkány Sámuel és a szörnyű Elektromos Sziporkahiéna.
TÜNDÉR	Szegény fiú! És odaadta nekik a tekintetét, a hallását, sőt még a hangját is?
SZÍV	Odaadta, annyira szeretné, hogy összekösd ismét a családja szálait. Ezért lemondott mindenről, ami az övé, csak hogy eléd juthasson. Eljutott, és már nem tudja maga elmondani, miért van itt. Ezért beszélek helyette én, bocsásd meg ezt nekünk!
TÜNDÉR	Jósága és önfeláldozása meghatotta a szívemet, kedves Szív. Összekötöm a családja szálait, a családi manó szívét visszaállítom a szeretetre, az anyja meg fogja látogatni az intézetben, és hamarosan vissza is fog kerülni a kisfiú a családjába. Most azonnal induljunk, kapjuk el a két szörnyeteg grabancát, talán még nem zabálták föl szegény kisfiú hangját.

BÖFFENTŐ	Add már ide azt a hangot, Elektromos Sziporkahiéna, mert kapsz egy maflást! Zabálni akarok!
SZIPORKA	Én akarom felzabálni a hangja jobbik felét!
BÖFFENTŐ	Ostoba! Honnan tudod, hogy melyik a jobb fele a hangjának?
SZIPORKA	Onnan, hogy én akarom a jobbik felét felzabálni a hangjának, vén Böffentő Sárkány Sámuel.
TÜNDÉR	Megálljatok, latrok! Már megint a birodalmam határán garázdálkodtok?
BÖFFENTŐ	Ajajaj, a Családkötő Tündér. Ráböffenek, hátha megijed. Böff.
TÜNDÉR	Eltakarodj az utamból, otromba állat, mert lesújtalak a varázspálcámmal. És ne bűzölögj itt ezekkel a gusztustalan böffentésekkel, mert elküldelek egy fertőtlenítőbe.
BÖFFENTŐ	Nem ijedt meg. Ellenkezőleg, fenyeget. És mi van, ha be is váltja a fenyegetését. Inkább meghunyászkodom. Kedves Tündér, bocsáss meg, hogy rád böffentettem. Többé nem fordul elő.
SZIPORKA	Csak nem ijedsz meg ettől a vacak kis tündértől? Ide nézz. Most rászikrázom az összes elektromosságomat... Meg se kottyan neki. Most megrázom... Jaj! Visszarázott, de még milyen erősen. Az összes sziporkámat ráirányítom, úgy elégetem, mint egy darab papírt... Nem ég el, ellenkezőleg, ő pörkölte le a bundámat. Megadom magam. Mit kívánsz, Családkötő Tündér, miért nem hagysz bennünket békén?
TÜNDÉR	Elvettétek ennek a kisfiúnak a hangját.
BÖFFENTŐ	Honnan tudod, hogy mi vettük el?
SZIPORKA	Ha elvettük, akkor nem is tudta elmondani neked, hogy mi vettük el. Nincs rá bizonyítékod.
TÜNDÉR	Van. Elmondta a szíve.
BÖFFENTŐ	Böffentenem kell. A szíve... Hallod ezt, Elektromos Sziporkahiéna? A szíve elmondta!
SZIPORKA	Hallom. És megszakadok a röhögéstől, Böffentő Sárkány Sámuel. A szíve... Beszélő szív! Elhagyom a sziporkáimat, ha ilyeneket mond ez az eszement tündér.
SZÍV	Igen, én mondtam el, hogy mit tettetek vele, szívtelen útonállók.
BÖFFENTŐ	Ki beszél?
SZIPORKA	Hol beszél?
SZÍV	Itt dobogok ennek a kisfiúnak a mellkasában. És ha visszaadjátok a hangját, akkor ismét elhallgatok.
BÖFFENTŐ	Nem adjuk vissza a hangját.
SZIPORKA	De nem ám! Épp most akarjuk elfelezni.
BÖFFENTŐ	És megzabálni....
TÜNDÉR	Nem felezitek el! Nem zabáljátok meg. Azonnal visszaadjátok neki. Különben megharagszom.
BÖFFENTŐ	És akkor mi lesz, ha megharagszol? Böff!
SZIPORKA	Hú, de megijedtünk tőled!
TÜNDÉR	Nem tréfálok. Tőled elveszem a böffentés-tudományodat, tőled meg az elektromosságot. Akkor aztán vége a sziporkázásodnak.
BÖFFENTŐ	Mi van, ha nem tréfál, Elektromos Sziporkahiéna?
SZIPORKA	Ez nem tréfál, Böffentő Sárkány. Amondó vagyok, adjuk vissza ennek a vakarcsnak a hangját.
BÖFFENTŐ	Adjuk vissza. Jobb a békesség. Úgysem volt elég erős hang.
SZIPORKA	És nem is volt jobb fele, csak rosszabb fele volt.
BÖFFENTŐ	Adjuk vissza.
SZIPORKA	Adjuk vissza. Nesze, visszaadtuk.
TÜNDÉR	Rendben. Ezzel meg is lennénk. Azt ajánlom nektek, útonálló szörnyetegek, hogy táguljatok a birodalmam határáról, mert ha még egyszer találkozunk, nem ússzátok meg épp bőrrel.
BÖFFENTŐ	El is megyünk! Olyan helyen egy percig nem maradok, ahol így beszélnek velem.
SZIPORKA	Vár bennünket a Családtörő Tündér! Ő szeret minket.
TÜNDÉR	Csak menjetek, a ti gonoszságotok az ő birodalmába való. Egyébként, a Családtörő Tündér nem szeret senkit, soha nem is szeretett, és nem is fog szeretni. Épp nektek való az ő jéghideg, gonosz szíve.
BÖFFENTŐ	A viszont nem látásra!
SZIPORKA	A viszont nem látásra!
TÜNDÉR	Úgy legyen! Most pedig indulj, azaz, induljatok, Szív és gyermek, mert telik az éjszaka, és nektek reggelre el kell hagynotok a Nagy Családerdőt.
SZÍV	Köszönjük, Tündér, a jóságodat.
TÜNDÉR	Köszönjétek a bátorságotoknak, és az önfeláldozásotoknak. És annak, hogy ez a kisfiú mert tenni valamit a családi boldogságáért. Megérdemli, hogy megkapja azt, amikor visszatér az övéi közé.
SZÍV	És a látása? És a hallása?
TÜNDÉR	Induljatok! Útközben megtudtok mindent.
SZÍV	Indulás, Dani!

PENTATON	Szégyellheted magad, Kakofon, elvenni egy kisgyerek hallását!
KAKOFON	Nem kell nekem a hallása, Pentaton, de megmondtam, nem engedhettem csak úgy a jó útra. Mit szólna a Családtörő Tündér, ha megtudná, hogy átengedtem a jó tündérhez egy kisgyereket, és nem vettem el tőle semmit.
PENTATON	De most nem hall! És már a látását is elvették tőle.
KAKOFON	Ja, Pentaton barátom, a családnak nagy ára van!
PENTATON	Nem vagyok a barátod, Kakofon, és nem is leszek.
KAKOFON	Még szép. Valaki jön! Várj, felöltöm a baltás rém alakomat.
PENTATON	Ne fáradj, ez csak a kisfiú! Jön vissza. Vajon megtalálta a tündért?
DANI	Van itt valaki, érzem! Kérem, engedjenek tovább, én csak egy kisfiú vagyok, aki elindult a Családkötő Tündérhez, de útközben elvették a látását, elvették a hallását, elvették a hangját is, így nem tudott eljutni a tündérhez, és ha eljutott volna is, nem tudta volna neki elmondani, hogy mit akar tőle. Most visszakaptam a hangomat, hogy elmondhassam nektek, vissza kell jutnom reggelig az intézetbe, ahonnan megszöktem éjjel, mert meg fognak büntetni a szökésért.
PENTATON	Szegény.
KAKOFON	A kis hülye! Jól megjárta.
PENTATON	Kakofon! Te tényleg nem sajnálod, egy kicsit sem?
KAKOFON	Mit sajnáljak rajta? Próbálkozott, nem sikerült neki.
PENTATON	De ha nem sikerült, akkor miért bünteted azzal, hogy elveszed a hallását? Akkor nincs jogod elvenni a hallását! A Családtörő Tündér sem fog megtudni semmit, hiszen nem jutott el a Családkötő Tündérhez.
KAKOFON	Kell is nekem a vacak hallása! Van nekem százszor jobb annál. Nesze, visszaadom a hallásodat! (Ismét az eredeti erdő-zaj-zörej)
DANI	Megint hallok! De jó, hogy megint hallok! Nem tudom, önök kicsodák, de nagyon jók lehetnek, ha visszaadták a hangomat.
PENTATON	Hallod, Kakofon, azt mondták, hogy jó vagy.
KAKOFON	Hallani sem bírom az ilyesmit. Azt ajánlom, tágulj innen, amíg meg nem gondolom magam.
DANI	Tágulok, tágulok, azért mégis csak jó ember vagy te, Kakofon... Akarom mondani, jó manó... akarom mondani, baltás rém...
KAKOFON	Tűnés!
PENTATON	Igazat mondott a gyerek.
KAKOFON	Elhallgass! A végén még tényleg megjavulok! Abból nem esztek!
PENTATON	Siess, Dani, nehogy tényleg meggondolja magát.
DANI	Sietek! Már ahogy tudok, nem látok semmit, folyton megbotlom a gyökerekben, ágakban, a bokrok megvérzik a kezemet... De azért futok...

ROMBOL	Nekem jöttél.
DANI	Bocsánat, kihez van szerencsém?
ROMBOL	Rombol vagyok, az erdei manó. Máris fordulj vissza, mert ha még egy lépést teszel, békává változtatlak.
DANI	Miért éppen békává, kedves Rombol?
ROMBOL	Nem vagyok kedves. Azért békává, mert ez jutott eszembe. Na, fordulsz, vagy változtassalak?
DANI	De hiszen, mi már találkoztunk! Nem emlékszel?
ROMBOL	Lehet. De nem ebben az irányomban. Nekem egyirányú emlékezetem van. Te a másik irányból jöhettél.
DANI	Lehet, hogy a másik irányból. Akkor jöttem, most meg megyek.
ROMBOL	Hova mész?
DANI	Haza. A Családkötő Tündérhez jöttem, de te elvetted a látásomat, Kakofon manó elvette a hallásomat, aztán valaki elvette a hangomat is, így nem találtam meg a tündért, és ha megtaláltam volna, sem tudtam volna neki elmondani, hogy mit akarok, inkább visszafordultam. Haza megyek, vissza kell érnem reggelig az intézetbe, mielőtt felébrednek a gyerekek, különben szökésért megbüntetnek.
GOMBOL	Rombol, add vissza neki a látását! Látod, hogy milyen szerencsétlenül járt! Miért bünteted?
ROMBOL	Megint itt vagy, Gombol? Már azt hittem, elhagytad az erdőt. Nem adom neki vissza a látását.
GOMBOL	De ha nem érte el a célját, megtetted, amivel a Családtörő Tündér bízott meg! Minek tovább büntetni szegényt.
ROMBOL	Igazad van. Megtettem, amivel megbízott a Családtörő Tündér. Nesze, a látásod, kisgyerek, de most már pucolj, mert hajnalodik, és ilyenkor nem tartózkodhatnak gyerekek a Nagy Családerdőben.
DANI	Látok, megint látok. Te, Rombol, nem is vagy olyan gonosz, mint gondoltam! És milyen fényesség van itt! A sötétség helyén? És ti milyen szépek vagytok, mind a ketten, és milyen méltóságos az arcotok... a termetetek...
ROMBOL	Hú, a keserves mennydörgős ménkűbe, nem bírom az ilyesmit hallani! Futás, különben meggondolom magamat!
GOMBOL	Igaza van a fiúnak, Rombol, nekem is tetszel... Egy kicsit...
ROMBOL	Már csak ez hiányzott... Itt mindenki megőrült... egy kicsit...
DANI	Futok, rohanom, hívom a holdparipát, irány az intézet, csak időben visszaérjek, nehogy megbüntessenek... Holdparipa, kerülj elő, máris vigyél az intézetbe!
HOLDHERCEG	Siess, Dani, már csak pár perced van az ébredésig!
DANI	Sietek... De nem lehetne, csak egy pillantásra még, beugrani édesanyámhoz, a testvéremhez... Csak rájuk nézek... Meg Sajtár Bencéhez, az én drága jó kutyámhoz... hogy megsimogassam azt az okos fejét...
HOLDHERCEG	Nem lehet, Dani! Lejárt az időm, engem sem láthatsz többet.
DANI	Köszönöm, amit értem tettél. Kár, hogy nem sikerült eljutnom a Családkötő Tündérhez.
HOLDHERCEG	Biztos vagy te ebben?
DANI	Biztos hát. Se nem láttam, se nem hallottam, még csak beszélni sem tudtam.
HOLDHERCEG	És ha a Családkötő Tündér érti a szív beszédjét?
DANI	Megint ezzel a szívvel jössz itt! Az én szívem még sosem beszélt! Én legalábbis ezt hallottam.
HOLDHERCEG	Lehet, hogy igazad van. Én azért többet bíznék a szívemre a helyedben...
DANI	Többet? Majd elgondolkozom rajta... Azt hiszem, megérkeztünk. Hova lettél? Hová lett a holdfényparipa? Ez az ágyam... Hát, úgy látszik, ez nekem nem jött össze... Családkötő Tündér. Rombol, Gombol, Pentaton, Kakofon, Böffentő Sárkány Sámuel, Elektromos Sziporkahiéna... Mennyi marhaság! Hogy gondolhattam egy pillanatig is komolyan, hogy ilyesmi lehetséges... Álmodtam, de álomnak nem volt nagyon rossz, láttam anyát, meg a testvéremet, meg Sajtáros Bencét, a derék kutyát... Persze, ezek se voltak igaziak... Talán csak az a ronda gonosz családmanó volt valódi, mert az aztán rendesen tönkre rontotta az életemet. Aludj még egy keveset, Dani, mindjárt itt a reggel, mehetsz falevelet gyűjteni... Be jó lesz is, istenkém...

NEVELŐTANÁR	Egészségetekre a reggelit! Igyekezni, manók, már megérkeztek a látogatóitok. Aki a nevét hallja, az mehet a társalgóba, mert vendége érkezett. Szakály Andris, Csont Bence, Nagy Gábor, Lisztes Csaba...
DANI	Hej, ha igaziból eljutok a Családkötő Tündérhez, most én is mehetnék a társalgóba...
NEVELŐTANÁR	Kiss Róbert, Jankovics József, Huszka János, Novák János...
DANI	Nem is kell, hogy engem meglátogassanak. Smafu az egész, csak álmodtam a Holdherceget, meg a holdfényparipát, meg a Nagy Családerdőt... Szép álom volt, elmúlt, nem fogok bedőlni az ilyesminek többé. Ha nekem nincs családom, akkor nincs családom... azért anya... elhallgass, Dani! Csak nem fogsz elérzékenyülni!
NEVELŐTANÁR	Kovács Péter, Márton János. Ők mehetnek a társalgóba, a látogatókhoz. A többiek sorakozzanak, indulunk kerti munkára.
DANI	Mindig ez a vége. Kerti munka. Persze, a kerti munkában is van jó, a friss levegő, az egészséges testmozgás... A fenét, semmi jó nincs a kerti munkában. Utálom. A látogatás, az jó, de az én édesanyámat fogva tartja a gonosz családi manó... Megint miket fantáziálok... Én megőrültem...
NEVELŐTANÁR	Dani!
DANI	Tessék, tanár úr, már be is álltam a sorba. Mindig velem van baj...
NEVELŐTANÁR	Állj ki a sorból, kisfiam!
DANI	Miért álljak ki, tanár úr? Most igazán nem csináltam semmit.
NEVELŐTANÁR	Mert látogatód érkezett, kisfiam.
DANI	Nekem?
NEVELŐTANÁR	Neked.
DANI	Nekem? Látogatóm? Kicsoda?
NEVELŐTANÁR	Az édesanyád...
DANI	Az édesanyám... Futok, szaladok... Akkor mégiscsak igaza volt a Holdhercegnek... de ki beszélt a Családkötő Tündérrel, ha nem én... lehet, hogy mégiscsak a szívem?
NEVELŐTANÁR	Tessék? Elvette az eszedet az öröm, Dani fiam?
DANI	Azt hiszem, igen. Eljött hozzám... az édesanyám... Talán hozta Sajtár Bencét is...
NEVELŐTANÁR	Ki az a Sajtár Bence?
DANI	Sokat köszönhetek neki, tanár úr kérem... ő a kutyám... illetve, még nem is az enyém, de majd az enyém lesz, egyszer...
NEVELŐTANÁR	A kutyád... Na, szaladj... Teljesen megbolondította ezt a gyereket a boldogság...
DANI	Igen. Majd megszokom... ha egyáltalán meg lehet szokni...

-&-