Zalán Tibor

Ószeresek

ócskapiaci western

Szereplők
Bargár Emil
Nyéki Karcsi
Borjús Teca
Klinszki Vilma
Pécsváradi László
özv. Schmeikálné

Játszódik egy ócskapiacon, bármelyik kelet-európai Ecserin, valamikor a hetvenes évek legvégén. A színpadon már jelen vannak a szereplők, amikor az előadás elkezdődik. Tesznek-vesznek a bódéjaikban, a bódéjaik előtt, készülnek hazamenni. Az játék végéig egyfolytában pakolnak, főleg, amikor nincs a jelenetben szöveges részvételük. Az előadás végére csak az üres bódék maradnak utánuk a színen... és a hulla.
BARGÁR	(háttal a közönségnek) Azt hiszem, megvakultam. Hallották? Azt hiszem, megvakultam.
(Látszólag senki sem figyel oda.)
NYÉKI	Lacikám, kéne az a kilencvenes TDK, vagy húsz darab... a kilencvenesből...
PÉCSVÁRADI	Ugattam a tisztelt sporttársaknak, hogy, László. Pécsváradi László, ha szabadna. Oké? A bolt be van csukva, különben is, a Bargár szaki éppen most vakult meg, amint tetszettek hallani... valamennyien...nincs kiszolgálás... micsoda tragédia...
BORJÚS	(álmosan, inkább unalomból szól közbe) Mit csinált a Bargár?
PÉCSVÁRADI	Megvakult a Bargár. Olyan vak most a Bargár, mint a... mint a vakegér... a Bargár szaki...
(Összenéznek, egymás pofájába röhögnek.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ha, ha. Ha-ha-ha. Nagyon vicces a Pécsváradi úr. Mint a vakegér. Nagyon jó. Van pofája viccelődni egy öregemberen, aki az apja lehetne.
PÉCSVÁRADI	(mormog) Van. Hogy dögölne már meg...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(pattan, mint a vipera) Ezt nekem mondta? Ezt nekem mondta. Ezt nekem mondta!!!
NYÉKI	Ugyan, Schmeikálné...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Özvegy Schmeikálné, kérem!
(Nyéki zavarba jön. Ujját zakója gomblyukába akasztja, hintázó léptekkel járkál körbe-körbe.)
NYÉKI	Na, ja. Szorri! Szóval, özvegy Schmeikálné, Pécsváradi László úr aztat, hogy dögölne már meg, nem magának mondta, hanem annak a szarszagúlábú Bargárnak.
(Megfordul. Lárvaarc, vastag keretes szódásüveg-szemüveg, lerongyolódott figura, túlzott vonások és mimika.)
BARGÁR	Kikérem magamnak! A maga pofája a szarszagú, kérem. Nem szégyellik magukat? Én minden nap többször is lábat mosok. Értik? Én Scholl-lábhintőport használok. Azzal szórom be rendszeresen a lábamat, amit Klinszki Vilma naccságától veszek, rendszeresen...
KLINSZKI	(meghökken) Aki megvakult, az törődjön a saját sötétségével!
BARGÁR	Ezt meg hogy tetszik érteni?
KLINSZKI	(folytatja a pakolást) Sehogy. Úgy értem, hogy sehogy se értem. Nálam nem kapható Scholl-hintőpor. Nálam semmilyen por nem kapható. Se műláb, se koton, tisztelt Bargár úr.
NYÉKI	Uraim, uraim, azaz hölgyeim, drága hölgyek. Hosszú volt a nap. Meleg volt a nap. Igaz-e, Tecuska? Hát nem igaz? Ez a sok nép, ugye, a lökdösődés, azok a nyálas alkudozások... sok a szemét ember, hej, de sok bitang ember van is, istenem... Talán éppen nekünk nem kéne... talán, pakolnánk csöndben... Tecuka, segíthetnék valamit...
(Csöndben motoznak közben figyelik egymást; ugrásra készek.)
BARGÁR	A fene egye meg, én tényleg megvakultam. Nem látom a kezemet. A pultomat se... látom. Még hogy szarszagúlábú! Én, szarszagúlábú! Kár ezeknek elmondani bármit is... cigány népség ez, mind egy szálig...
BORJÚS	(apró termetű cigánylány, kerek képén összekeveredik a mosoly, az indulat, a meglepetés és a csodálkozás) Mit mondott, ki a cigány, Bargár?
BARGÁR	(mindkét kezét védekezőn a feje fölé emeli) Kérem, én csak magamban motyogtam. Én teljesen megvakultam, nem látom a pultomat, meg a lábam is... hogy a lábam... azt mondja nekem ez a...
BORJÚS	(odanyomul hozzá) Nem azt mondta az előbb, hogy cigány vagyok? Netán utalt rá, amilyen sunyi!
BARGÁR	De kérem?!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(közéjük áll, de ügyel, hogy ne érinthesse meg egyikük se) Senki sem mondta magáról azt, hogy cigány, aranyom. Hát így néz ki egy cigány, mint maga? Ez a fitos kicsi orr...
BORJÚS	Mi baja az orrommal? Hagyja az orromat. Mi köze magának az orromhoz? Magának akkora orra van, mint egy karvalynak, oszt mégse mondom, hogy zsidó.
(Zavart heherészés.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Oszt honnan tudja olyan biztosan, hogy nem vagyok zsidó?
BORJÚS	Akkor nem itt lenne köztünk. Azok máshol kötik az üzleteket, nyugodt lehet abban.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Mindegy az, cigány, zsidó, oláh, magyar - egyre megy, én mondom magának. Csak rendes legyen, az a fontos.
BARGÁR	(felemeli a mutatóujját, vaksin rázza a fejét) Van, kérem, különbség. Az én apám biológia tanár volt, tudományos alapon el tudta magyarázni a különbséget a fajták között. Nem fajok között, ahogy mondani szokás, kérem, vigyázzunk! Szóval az embertípusok között...
(Nyéki, aki végig sétafikál a bódék között, elunja az öreget.)
NYÉKI	“Baszta a nőket a pártirodában...”
BARGÁR	Kicsoda? (A felháborodástól nem kap levegőt.) Az én apám? A nőket a pártirodában?
NYÉKI	A fenét a maga apja... mit törődöm én a maga apjával. Az én apámról van most szó. Az baszta volt a nőket a pártirodán.
PÉCSVÁRADI	Már csak megkérdezem, mi volt a maga apja, Karcsikám.
NYÉKI	(csettint) Párttitkár.
PÉCSVÁRADI	Ühüm. És hány éves most a papa?
NYÉKI	Sehány. Addig baszta, míg jól elbaszta. Azután segített magán. Príma, erős köteleket lehet szerezni a demokráciában, nem igaz, Klinszki Vilma?
KLINSZKI	(durván csattan föl) Mi közöm a köteléhez?
NYÉKI	Itt mindenkinek mindenkihez és mindenki mindenkijéhez és mindenki mindenkijének a mindenéhez köze van.
KLINSZKI	Na jó, felejtsen el!
NYÉKI	(egészen közel hajol a fiatal nő arcához, dudorássza a szavakat) Magát nem lehet elfelejteni. Vilma, drága Vilma. Álmomban látom, ahogy megáll az ágya előtt, a rózsaszín ágya előtt, a rózsaszín pongyolájában, azután lehull a pongyola, ott ragyog meztelenül az a gyönyörű, erős rózsaszín teste fent, fent, fent, fent...
KLINSZKI	(kis szünet után) Nem fél, hogy szétveretem azt a mocskos pofáját?
NYÉKI	Tudom, tudom, hogy a maga körei... kapcsolatai...
KLINSZKI	Nahát, ha tudja, akkor ne járjon annyit a szája, Nyéki Karcsi. Megértette?
NYÉKI	Tökéletesen megértettem. De higgye el, Vilma, én komolyan gondoltam. Remélem, nem képzeli, hogy gúnyolódtam... komolyan azt gondolta... hát nem értette el a viccet...? Ne adj isten, hogy tisztességtelen hátsó gondolataim lettek volna...
KLINSZKI	(taszít rajta, ettől Nyéki ismét pályára áll, és körbe-körbe sétafikál) Nem érti, hogy szálljon le rólam? Azt akarja, hogy én másszak bele abba a selyemfiú pofájába?
BARGÁR	Mit hangoskodnak? Férjenek a bőrükbe! pakoljanak össze, és menjenek haza békében!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(szép arca megfeszül) Nekünk ez az otthonunk, öreg... ez a hazánk...
PÉCSVÁRADI	(utánozza) Nekünk ez az otthonunk. Ez a hazánk. Hull a hó a kéklő hegyeken, a fákra ezüst dér szitál majd, léptünk nyomát rég belepte...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Jól esik gúnyolódni? Gúnyt űzni mások meggyőződéséből? Ezt értik maguk, ezt nagyon jól értik. Nincs az ilyenekben egy csöppnyi mélyebb érzés sem. Képtelenek meghatározni a sorsukat.
PÉCSVÁRADI	(őszinte értetlenséggel) Én nem értem, mi van ma. Mindenki első szóra ugrik. Csak nem gondolja, kedves Teréz, hogy én gúnyolódnék önnel? Épp önnel? Ön annál sokkal tiszteletre méltóbb hölgy, mintsem ilyesmit mernék tenni... épp önnel... pont önnel...
BORJÚS	Itt nincsenek tiszteletre méltó hölgyek. Itt csak... itt csak kereskedők vannak. Eladók vannak. Egyformák vagyunk. Maga, maga, meg özvegy Schmeikálné és Bargár úr...
KLINSZKI	(tekintélyes melleit riszálva a lány orra előtt) Hát persze. Mind vakok vagyunk. Meg szarszagúlábúak. Nem erre gondoltál?
BORJÚS	(nem tér ki a nő elől) Képzeld, édesem, nem erre gondoltam.
KLINSZKI	Akkor meg mire gondoltál, édesem, ha... csak nem arra, hogy mind egyforma ordas nagy kurvák vagyunk? (Hangosan, közönségesen röhög.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Kíméljenek meg ezektől az ízetlen vitáiktól. Már ezredszer mondom el, hogy nem vagyok ehhez szokva, kérem!
KLINSZKI	Hát mihez van szokva, kérem?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Kértem, vagy nem kértem, hogy kíméljenek?
KLINSZKI	(az előző lendülettel csap le rá) Kérte, kérte. Miért nem ment férjhez? Maga szép nő. Jó kemény segge van. Magáért bolondulnak a férfiak. Az ilyen nőkért bolondulnak mind. Miért nem ment újra férjhez? Mi? Miért, ha szabad kérdeznem? Csak nem kegyeletből? Akkor nem kéne itt árulnia ezeket a mügyüröket, meg azokat a békebeli foszlott vásznakat, vagy mi a francokat...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Valóban kíváncsi rá? Hát megmondom, bár nem tartozom magának elszámolással. Az én uram nem csinálta azt a nőkkel, amit a Nyéki Karcsi apja. Ő rendes, tisztességes kommunista volt. Nem bántották ötvenhatban sem, pedig tudták a felkelők is, hogy kommunista az én megboldogult uram. Ő nem bujkált az ellenforradalom alatt, mint egyesek. Mint a legtöbben... Utána is csinálta becsülettel a párban... amíg öngyilkos nem lett.
BARGÁR	(beleszimatol a levegőbe) De miért lett öngyilkos?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Az nem tartozik magukra.
BORJÚS	Akkor meg miért mondta el, ha a legérdekesebbet elhallgatja... A többit miért?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Én miatta nem mentem férjhez. És nem szexuális kérdés ez, aranyoskám, ahogy azt maga gondolja. Dugni mindenki tud, ha meg nem, meg kell rá tanítani. Nem így van?
(Nyéki jelentőségteljesen néz Pécsváradira, aki zavartan elkerüli a tekintetét.)
NYÉKI	Mondd, Lászlókám, nem lehetne akkor azokat a TDK-at nyélbe ütni?
PÉCSVÁRADI	Lehetni lehetne, de úgysem tudod te azt megfizetni, Karcsikám.
NYÉKI	Miért, Lászlókám, mennyire tartod darabját?
PÉCSVÁRADI	24 a vége, Karcsikám.
NYÉKI	240? Remélem, zlotiban gondoltad, Lacikám.
PÉCSVÁRADI	Jó lesz a forint is, Karcsikám. Tudom, hogy úgysincs valutád, honnan is lenne...
NYÉKI	Most nézze meg, Tecuska, most nézze meg! Képes kirabolni a kollégáját...
PÉCSVÁRADI	Nem is tudtam, hogy én is strici vagyok... (Egyedül ő nevet a tréfáján.)
BARGÁR	Ezt a Csortos mondta, csak nem ilyen hülyén mondta, ahogy ezt maga mondta most, kérem.
(Nem fordul meg, de az arca eltorzul.)
PÉCSVÁRADI	Oda nem osztottam lapot, Bargár. Megértette?
BARGÁR	Teljesen megvakultam. Abszolút nem értem, mi történt velem. Hogyan fogom bevinni a raktárba a cuccaimat?
PÉCSVÁRADI	Majd csak bemennek azok maguktól is. Különben, nyugodtan kint is hagyhatja őket. A kutya sem fogja elvinni az ócskaságait.
BARGÁR	(vakon tapogatózik a sértegető irányába) Ócskaságok, Lehet, hogy ezek ócskaságok magának, kérem. Nekem nincsenek disszidens rokonaim, mint egyeseknek. Én kérem, rendes magyar ember vagyok. Én nem kapom a holmikat odaátról, ugye... Én tisztességes üzleteket kötök.
KLINSZKI	Meséljen már egyről, csak egyetlen egy tisztességes üzletről, papa! mert itt én még olyat nem láttam, mióta itt esz a fene kint... pedig ennek... mennyi is... legalább tizenöt éve, ha nem több.
BARGÁR	Azt hiszik, vak vagyok?
PÉCSVÁRADI	Kénytelenek vagyunk azt hinni. Mást se hallunk magától egész nap...
BARGÁR	(furcsán felnevet) Annyira azért nem vagyok vak, hogy ne lássam, miket árul maga. Az iskolásfüzetei... Na, mi van beragasztva az iskolásfüzeteibe, Pécsváradi úr? Elárulná nekünk?
PÉCSVÁRADI	Fáraszt, Bargár. Vonja meg tőlem a társaságát!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ez már engem is érdekel. Milyen füzetekről van szó? Milyen füzeteket árul maga, László?
NYÉKI	Ne adja az ártatlant, Teréz! Hiszen mindenki tudja...
BORJÚS	Mit tud mindenki? Halljuk... halljuk!
PÉCSVÁRADI	(a hiú emberek hirtelen haragjával) Kinek dolgozik maga, özvegy Schmeikálné?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Kinek dolgozom? Akinek maga. Maga kinek dolgozik? Szintén a ködnek, nem? Meg tudja mondani, ki a főnöke? Csak bátran, Pécsváradi úr, bátran. (Diadalmasan jár ellen-körbe Nyéki Karcsival.) Na, el meri mondani, ha megkérdezzük? Láttam én már magánál bátrabb fiúkat is remegni félelmükben...
KLINSZKI	Hol látott? Csak nem a maga drága jó ávéhás férje előtt remegtek azok a bátor fiúk?
BORJÚS	Nem tévesztik maguk össze a piacot a maffiával?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ki beszélt itt piacról?
PÉCSVÁRADI	Ki beszélt itt maffiáról?
(Elhallgatnak, széthordják az áruikat. Nyéki Borjúshoz oldalaz, próbálkozik, láthatóan nem először teszi.)
NYÉKI	Mondja, Tecuska, miért nézik magát cigánynak?
BORJÚS	Mer’ az vagyok. (A férfi elképedt arcát látva felröhög.) Bá, mit bámul? Mi van ezen csodálni való? Az apám cigány volt...
NYÉKI	De... hiszen mindenki előtt tagadja!
BORJÚS	Hát persze. Rám ne mondja senki, hogy büdös cigány.
NYÉKI	De hát magára igazán nem lehetne azt mondani, Tecuska, hogy büdös cigány...
BORJÚS	Akkor se.
NYÉKI	(kakadu-násztáncba kezd, a többiek magukban kuncogva figyelik a jelenetet) Ellenkezőleg, maga egyszerűen csodálatos. Higgye el, Tecus, én teljesen bele vagyok bolondulva magába. Egészen becsavarodtam tőled, te kis vacak! Imádlak! Érted? Imádlak! Az eszemet elhagyom miattad. Nincs éjszakám, örökké csak rád gondolok. Mindent neked adok, csak legyél egyszer legalább az enyém. A pénzemet...a standomat... van egy kis nyaralóm... elviszlek a Bahamákra...Új-Zélandra... Honoluluba... egy szavadba kerül csak, és...
BORJÚS	(nevet, őszintén vagy gúnyosan, ki tudja) Hányadik kísérlete ez már, Nyéki Karcsi? És mindig ugyanezt mondja...
NYÉKI	Lássa, ez is csak az állhatatosságom jele. Hát olyan nagy dolog az, amit kérek? Bezzeg a Zsuzsi...
BORJÚS	(hirtelen elkomorul) Hagyja a húgomat békén, Nyéki Karcsi! Megértette?
(A szokott csönd. De nem sokáig. Klinszki, aki épp kivégez egy kétdecis cseresznyét, kipécézi magának Schmeikálnét.)
KLINSZKI	Irigylem magát.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(gyanakodva) Ugyan miért?
KLINSZKI	Ahogy szeretni tudta azt a férfit. Hát, az urát. Mert nem mindennapos ma már az olyan szeretet, amilyen a maguké volt. Én nagyon szeretném ám, ha egyszer... ha egyszer én is így, ha egyszer én is szeretnék majd egy férfit...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ki akadályozza ebben? Nem értem...
KLINSZKI	Persze, hogy nem érti. Hogyan is érthetné meg, éppen maga! (Hadonászik a felháborodástól.) Egyáltalán, mi köze hozzá? Hogyan érthetné meg az, aki egy mártír özvegye... egy hős kommunistáé... azt, aki csak egy ócska ócskapiaci kofa volt világ életében. Hát tehetek én arról, hogy nem vagyok olyan szép, mint maga? (Tenyerét a levegőbe támasztja.) Ne, ne válaszoljon! Úgyis tudom, mit fog mondani. De ne higgye, hogy ez így igazságos. Hogy ez mindig így fog maradni. Meg fog még egyszer változni minden. És majd akkor maga sem fogja annyira fent hordani az orrát, mint most. Legyen nyugodt, eljön még a mi időnk is.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(gúnyosan elhúzza a száját) Ki az a mi, aranyoskám? Ha szabad kérdeznem...
KLINSZKI	Nem szabad! Majd meglátja, majd akkor mindent meg fog látni...
(A köröző Nyékit annyira leköti a párharc, hogy beleütközik a sámliján kuporgó Bargárba. Bargár megragadja a nadrágszárát, tapogatja az anyagot.)
BARGÁR	Ha megkérem, hozna nekem egy lángost? Fokhagymás lángost, kérem, az nagyon jót tesz a beleimnek... (Mosolyog, átéli, amit mond.) A fokhagymás lángos. A tejfölös az már nem olyan jó. Ezekről az újfajta lángosokról meg ne is beszéljünk. Sonkás, meg mifenés lángosok... felháborító! Szóval, hozna nekem egy lángost?
NYÉKI	Lángost? Ilyenkor? Régen bezárt a lángossütő.
BARGÁR	Attól még lehet maradék lángosa. Esetleg fél áron... Nemdebár?
NYÉKI	Lehet. Lehet, hogy van. (Kínos számára a szituáció.) De miért én hozzak magának?
BARGÁR	Mert maga rendes ember, Nyéki Karcsi. Nem haragszom én magára. Tudom én, hogy mennyit szenved. Attól, hogy nem látok, látok én még mindent. De nem látok, sajnos. Már-már szinte vak vagyok.
NYÉKI	Ha ilyen rosszul lát, miért nem marad otthon?
BARGÁR	Az élet nem állhat meg.
NYÉKI	Az élet maga nélkül is halad előre.
BARGÁR	(felcsattan.) De nem az én életem, kérem. Ahhoz, hogy az életem haladjon, ahhoz kellek én is... mondhatni, szükségeltetek. De félre a filozófiával! Lesz lángos, vagy nem lesz lángos?
NYÉKI	(mivel nem kerülheti meg a kérdést, nyersen lezárja a lángos-ügyet) Hagyjon már a lángosával békén!
PÉCSVÁRADI	(Bargár felé vigyorog, gonosz elégtétellel a szemében) Mennyit ér az magának, ha hozok egy lángost?
BARGÁR	Semennyit.
PÉCSVÁRADI	Hogyhogy semennyit?
BARGÁR	Semennyit. Maga egy szemétdomb, Pécsváradi. Egy bűzölgő szemétdomb.
PÉCSVÁRADI	Nem fél, hogy a pofájára mászok?
BARGÁR	(őszinte rémülettel) Hé, hagyjon! Segítség, gyilkos! Csak tessék, itt vagyok, szegény nyomorult Bargár, csak üssön, csak üssön! Nem tudok védekezni, mert nem látom, nyomorult kiszolgáltatott vak ember vagyok. (Lecsúszik a székről, félig fekve, félig térdelve ordít, szánalmas látvány.) Engem egész életemben, hosszú életem során csak ütöttek. Ütött az apám. Pedig biológiát tanított. Ütöttek később is. Egyszer - nem mondom, mikor - a szememet is ütötték. Akkor, ott. Na, mire vár? Üssön nyugodtan. Üssön agyon, agyon is üthet. Egy Bargárért senkit sem fognak törvény elé állítani.
(Némán nézik a jelenetet. Pécsváradi zavartan tárja szét a kezét.)
PÉCSVÁRADI	Hé, kinek beszél, tata? A közelébe se ment senki...
(Rálegyintenek, szétszélednek. Nyéki ismét Borjúst környékezi, a pultjára könyököl. Borjús fintorog.)
BORJÚS	Nem zavarja, hogy... egy kicsit... sánta vagyok?
NYÉKI	Nem lehet észrevenni. Amikor először megláttam, esküszöm, föl sem tűnt... egyébként is izgalmas egy kicsit sánta nővel...
BORJÚS	Hagyjuk ezt, Karcsi! Magának annyi jó nője van, mindenki tudja, mondja...Mit akar tőlem? Sokkal jobb női, szebb női! Hát most mondja meg őszintén, mi a fenét akar? Kellek én magának, úgy őszintén? Mire kellek én magának, Nyéki Karcsi?
BARGÁR	(aki eddig feszülten fülelt) Hogy kihasználja, Borjús Teca. Kihasználja, úgy, mint a többit.
BORJÚS	Mit hallgatózik itt? Nem szégyelli magát? Nem akar belehallgatni a seggem lyukába is, Bargár sporttárs? Mert akkor odatolom az orra alá...
BARGÁR	(mély felháborodással emelkedik föl) Közönséges szuka. Szégyellhetné magát! Én óvni akarom... ez meg itt... mit tud maga a világról?
BORJÚS	Többet, mint amennyit maga élete során megtudhatott. Azt elhiheti. Az én húgom a Moulin Rouge-ban táncol. Én az éjszakai életet úgy ismerem, mint a tenyeremet.
BARGÁR	(visszazökken a sámlira) Akkor nem szóltam semmit. Ha ismeri, akkor nincs már mitől óvnom. Kárt nem tehet magában a Nyéki.
PÉCSVÁRADI	Hú, pedig hogy szeretne kárt tenni a Borjús Tecában! (Gúnyosan röhögcsél.) Szó ami szó... én is szívesen kárt tennék benne!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Miért nem teperik le itt mindjárt, a ládák mögött? Ha már annyira magukon van a kangörcs?
PÉCSVÁRADI	Jöjjön maga is, Teréz, így leszünk párosan.
KLINSZKI	Ne hagyja magát!
NYÉKI	(kapva kap a segítségen) Vilmácskának pedig Bargár úr marad. Bargár úr nagyon rendes ember. Csak hát a lába, ugye... de a lába az nincs összefüggésben a nemi potenciáljával... Ugye, a szag és a nemi ingerek...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(nem hagyja magát fölhergelni, hideg és penge) És hogy képzeli, Pécsváradi úr? A nyakunkba kapnánk a szoknyánkat? Így? Vagy megfogatná velünk a bokánkat, hogy hátulról jobban hozzánk férjen? Komolyan gondolta, amit az előbb mondott?
PÉCSVÁRADI	(fütyörészik) Nem probléma, hogy hogyan. Így is... meg úgy is. Először így... aztán meg úgy...
KLINSZKI	Fene nagy pofájuk van maguknak. (Kidülleszti a melleit, alájuk nyúl, jelentőségteljesen.) Aztán meg, ha arra kerülne a sor, ijedtükben elhagynák az összes töküket.
NYÉKI	Ejnye Vilma, zavarba hoz, hát hogy mondhat ilyet? Ennyire nem lehet egy hölgy közönséges! Egy jól nevelt hölgy, persze...
KLINSZKI	(nagyot ránt a mellein) Én lehetek. A Bérkocsis utca nem igazán kényeztetett el. Az lenne a jó iskola a maguk fajta úri fiúknak. Akkor majd kevesebbet járna a szájuk, és többet a kezük. Ott nem volt kecmec. Ott egy fiú nem sokat magyarázott, főleg nem fenyegetőzött sokat. Elkapta a lány, ahol érte, és puff. (Már túl is voltak mindenen.) Megrázták magukat, mint a galambok - ennyi. Egy tojózás és kész.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(undorral az arcán) Beszélhetnénk másról?
BARGÁR	Kell nekünk egyáltalán beszélgetnünk?
BORJÚS	Akkor mit hallgatna ki, ha csöndben lennénk?
PÉCSVÁRADI	Ez még a csöndet is kihallgatja, az már biztos...
BARGÁR	(mintha csak magának mondaná) Nem tudom, ki van rokonságban a rendőrséggel?
EGYSZERRE MIND	Ki?
BARGÁR	Valaki csak... Mennyire primitívek is az emberek, édes istenem! Valakit mindig kineveznek spiclinek; valaki mindig gyanús. Amelyik kutya nem jó nyomozónak, beválik spiclinek, mi? Jó tréfa, jó nagy tréfa. És mekkora tévedés, kérem! Az igazán jó spiclikről nem szaglik, hogy azok. Azoknak nem szarszagú a lábuk. Nem sánták, mint a Borjús Teca...
BORJÚS	Sánta a maga tréfacsináló kurva anyja...
BARGÁR	(meg sem hallja) Kár, hogy megvakultam. Majd móresre tanítanék én mindenkit ebben a kuplerájban. Kurvák jobbra, stricik balra...
PÉCSVÁRADI	Bargárok középre!
BARGÁR	Így igaz! Semmi pénzért nem vegyülnék el magukkal! Isten ments, hogy szarral vegyüljek!
PÉCSVÁRADI	(nagyot nyel) Ez nem csak megvakult, de meg is hülyült. Menjünk!
BARGÁR	(a hang irányába indul, megpróbálja elállni Pécsváradi útját. Ezen Pécsváradi annyira meglepődik, hogy, bár kikerülhetné, hagyja megállítani magát.) Hová indul, Pécsváradi úr? Megy a szajréért? Fél, hogy nem várja meg az a frankfurti fiúcska? Mennyit vár? Fél órát? Legfeljebb felet... Aztán ugrott az áru, mi? Esetleg fölveri várakozás közben az árát... Vagy teljesen vége a boltnak a maga fegyelmezetlensége miatt... És akkor mit fog elkölteni éjszakánként a Moulin Rouge-ban Borjús művésznő csodálatos húga társaságában? No, persze, ne feledkezzünk meg a húgocska tisztelt kolléganőiről sem...
BORJÚS	Miket beszél, Bargár? Hogy merészel így beszélni a húgomról?
BARGÁR	Nem a húgáról van szó, hanem Pécsváradiról! Egyébként is, tudok mindent. Rosszul vagyok. Hívjanak orvost! Hallják? Telefonálni akarok.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(hideg nyugalommal) Rossz a telefon, Bargár úr.
BARGÁR	Hallottam, hogy az előbb telefonált valaki.
NYÉKI	Nem telefonált senki. Egész nap rossz volt a telefon. Megértette?
BARGÁR	Hazudtok... Meg akartok ölni.
NYÉKI	Akarja, hogy összepakoljam a holmiját?
BARGÁR	Hozzá nem nyúl, megértette? (Védekezőn tárja szét a karját a bódéja bejárata előtt.) Még csak az kéne, hogy szétlopkodják azt a kis vagyonkámat... még csak az kellene... Táguljanak innen, hiénák, hozzá ne merjenek nyúlni semmihez!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(észreveszi, hogy Pécsváradi tévéjén pornófilm fut) Szűz Máriám! Pécsváradi úr! A tévéje! Hiszen ez undorító! Felháborító! Szégyellje magát!
PÉCSVÁRADI	(kapkodva próbálja meg rendbe hozni a hibát) Jaj, bocsánat, ezer bocsánat! Máris kikapcsoltam. Ezt nem akartam. Nem ezt akartam... Ez nem az én kazettám. Ezt csak úgy, kölcsön... értik, ugye... kölcsön... engem nem is érdekel... hát épp ennek kellett a kezem ügyébe kerülni... az ember szórakozott... merő szórakozottság... még egyszer, elnézését kérem, kedves Teréz...
BARGÁR	(szimatol) Milyen kazettáról van szó?
KLINSZKI	Amilyet látni szeretne, papa! Természetesen pornó. Közvetítsek? na, most egy nagydarab néger beakaszt a törékeny szőke lánynak... el tudja képzelni, Bargár sporttárs... majd szétreped a nő, akkora állat az a néger... ömlik róluk a verejték... a néger szeme kidagad a pofájából... a nő most négykézlábra ereszkedik, a négernek akkor van, mint a karom, Bargár, olyan vastag is, most odaáll a szőke mögé...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(megvetően méri végig) Álmodik a nyomor.
BARGÁR	(kizökkenve a beleélésből) Hé, miért szakította félbe? Nem kellett volna félbeszakítania! Egészen jó volt.
KLINSZKI	Hogy érti azt, hogy álmodik a nyomor?
BARGÁR	(megpróbálja túlharsogni őket) Ne törődjön vele! Közvetítse le az egészet! Gondoljon szegény vakra! Na, gyerünk már!
KLINSZKI	(megpróbál ismét belekötni Schmeikálnéba, de az rá sem hederít, elfordul) Hogy érti azt, hogy álmodik a nyomor?
BORJÚS	(mulat Klinszki felsülésén) Úgy, hogy éhes disznó makkal álmodik, drágám.
BARGÁR	(még mindig reménykedik a befejezésben) Folytassák! Tessék azonnal folytatni!
NYÉKI	Á, már nem érdekes, Bargár. A nagy néger eddig kefélte kidagadt szemekkel a szőke nőt, de annak hazajött a férje, és a machetájával lecsapta a néger fekete dákóját. Vér, szökőkút, ondószünet. Pécsváradi úr közben kivette a kazettát, és mielőtt megjöttek a rendőrök... ha jól látom... a Tom és Jerry című kiváló amerikai...
BARGÁR	(összerezzen) Rendőrök? Miféle rendőrök?
NYÉKI	No, mi van? Csak nem majrézik, papa?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(Nyékire vicsordul) Maga lenne a legjobban beijedve, ha valóban jönnének a zsaruk.
NYÉKI	(járkálni kezd, ahogy szokott) Nekem nincs mit takargatnom. Én csak tiszta üzletekben utazom, tudhatnák.
PÉCSVÁRADI	Én talán nem?
KLINSZKI	És a füzetek? A kölcsön kazetták?
PÉCSVÁRADI	(megunja, hogy mindenki őt froclizza, nyilván satnya humorérzéke miatt) Hát jó. Akkor lássuk, kinek mi van a pultja alatt! Azt hiszik, én nem tudok semmit? Hogy csak ez a szarszagúlábú Bargár tud itt mindent?
NYÉKI	Mondja, László, van magának rendőr rokona?
PÉCSVÁRADI	Kuss!
NYÉKI	Baszta a nőket a pártirodában.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(felcsattan) Hagyja már abba ezt az ocsmányságot!
NYÉKI	(megbántódva magyarázkodni kezd) Ez nem ocsmányság. Ez vers. Ez egy készülő eposz tengelye. Apámról fog szólni az eposz. Apámról, aki nagy idők nagy tanúja volt.
PÉCSVÁRADI	Tényleg... a nőket tényleg... (Vihog, mint egy kamasz.)
NYÉKI	Ja. A lipótvárosi úrinőket. De nem volt ő korrupt. Az aktus után kivezényelte őket, ki ám, kérem, gyerünk, lapátot a kézbe, gyerünk, romeltakarítás...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Az ilyenek miatt nem bíznak az emberek a kommunistákban.
NYÉKI	Az újjáépítés nem szenvedett csorbát a papa miatt. De ha már annyira akarták azok a nők...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Pont az ilyenek miatt. Mint a maga apja.
NYÉKI	(megáll, ezt már nem hagyhatja) Komolyan? És Schmeikál elvtárs? Ha olyan szűzen fogant az eszmében, miért úgy fejezte be, mint az öregem? Az nem lehet, hogy egy egész nemzedéket kötélvégre fogtak! Az egyszerűen nem hihető, tetszenek érteni? Jó, az én faterom szeretett dugni. De amellett fölépítette a fél országot, talpra állította Budapestet...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(szarkazmussal) Csak előbb ugyanezt a felét ledöntötte a pártirodán...
BARGÁR	(ki tudja, miért, békítőleg lép fel) Csak semmi politika! Ha rám hallgatnak, semmi politika. Minek föltámasztani a múltat? Mondják meg őszintén, hát nincs elég bajunk e nélkül is? Ezek a sorozatos áremelések. Meg ez a kurva adórendelet...
PÉCSVÁRADI	(tetszik neki Bargár békés fellépése) Erről van szó. Nem elég, hogy kirabolnak bennünket, még gondoskodjunk arról is, hogy lecsukjanak? Ezek nem sokat kukoricáznak ám! Jobb, ha tudják.
KLINSZKI	Maga csak tudja, nem?
PÉCSVÁRADI	Képzelje, hogy tudom. Ha olvasna újságot, akkor maga is tudná, mi folyik ebben a...
KLINSZKI	(kofásan csípőre vágja a kezét) Nohiszen! Ha maga az újságokból akar valamit megtudni... Tudja mit? Akkor a Bargár sporttárs is tájékozottabb magánál. Engem nem fognak falhoz állítani... falhoz állítani a hülye újságjaikkal. (Megtorpan, mondja, ne mondja, mondja.) Nekem volt egy újságíró krapekom. Na, az édesem, akkora takony volt, de akkora, amekkora a Schmeikálné orrába se férne bele.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Majd megmondom én mindjárt, hogy hová férne be az a takony! A maga... a maga pudvás, gennyes...
KLINSZKI	(laza kézmozdulattal szakítja félbe, ez annyira meglepi Schmeikálnét, hogy nem jut levegőhöz) Ne fárassza magát! Ez csak egy hasonlat volt. Lényeg, nem jártam sokáig a pofával, gyenge volt állon alul. De nem csak azért. Mert egy kis girnyó volt. (Felemeli a mutatóujját, jelzi, fontosat fog mondani.) Elvonták a jellemét. Értik? Teljesen elvonták a jellemét. Mindenféle tanfolyamra járatták. A végére olyan lett, hogy az anyjára is azt mondta volna, hogy ellenzéki. S tudják miért? Megmondom. Két dologért. Az egyik, hogy a neve benne legyen az újságban. A másik, hogy ki ne essen a kasztjából. Mert így megy ám ez minálunk.
BARGÁR	És mi nem vagyunk külön kaszt?
KLINSZKI	(ünnepélyes lesz az arca) Mi a nép vagyunk.
BORJÚS	(érti, nem érti, nem hagyja annyiban) Te lehet, hogy az vagy. De én nem. Én Borjús Teca vagyok. Ha akarom, holnap már nem vagyok itt. Mit tudom én, hol vagyok holnap - ha akarom. A Taurusban... (Elbizonytalanodik, emeli a hangját.) vagy valami irodában... férjhez megyek...
PÉCSVÁRADI	Hú, ez aztán a vonzó karrier! (Megjátszott hanyagsággal ül Borjús pultjára.) Csak vigyázzon, az agyára ne menjen majd az a fene nagy jólét. Azt hallottam, hogy a sallerozók újabban fekete merciken járnak be a Taurusba. Úgy ám. (Borjús felé fújja a cigaretta füstjét.) Mégiscsak uralkodó osztály az uralkodó osztály. Oda bekerülni... igaz-e, Tecus?
BORJÚS	Menjen a francba! Megértett?
NYÉKI	Megtiltom, hogy a Tecust piszkáld!
PÉCSVÁRADI	Jó, kérlek. Piszkáld a Tecust te. Jó mélyen.
(Kakaskodva nézik egymást, de nem kerül sor harcra. Unalmas csönd, pakolás.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(mint aki az időjárásról beszél) Egyre romlik az üzlet. Nem vették észre?
BARGÁR	Már akié romlik.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Általában romlik. Tendenciájában.
NYÉKI	Nincs az embereknek pénze.
KLINSZKI	(lecsapja maga elé, ami a kezében van) Ugrat? Soha nem volt ennyi pénze az embereknek, mint manapság. Felveti őket a pénz. Érti? Pénzt szarnak lassan az emberek, mert már unalmukban pénzt zabálnak lecsó helyett.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Akkor miért megy napról napra rosszabbul?
BARGÁR	Mert az embereknek telik új holmira. Snassz dolog ma már használt holmit venni.
PÉCSVÁRADI	Ugyan, ugyan. Hol kapják meg azokat a nemes kelméket, amelyeket Teréz árul?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(zavarba jön) Maga hízeleg, László!
PÉCSVÁRADI	Nem, egyáltalán nem. Mi azért vagyunk, hogy azt találják meg nálunk az emberek, amiket nem találnak az államiban. Mi kis állam vagyunk, ha nem tudnák. Egy igazi kis...
BARGÁR	(elbődül) Szemétdomb!
PÉCSVÁRADI	A jobbik szemétdomb. Turkálnak, kapirgálnak bennünk, aztán csak előkerül az arany. Tudja azt maga, Bargár úr, hogy mindenkinek más az arany. Szemétdomb. (Széles vigyorra húzódik a szája.) A szagot minden esetre a maga nadrágszára biztosítja.
BARGÁR	(fröcsköl a nyála) Kikérem magamnak, hogy állandóan engem froclizzon, maga szemtelen!
BORJÚS	Miért mondják a Bargárra, hogy szarszagúlábú?
NYÉKI	Maga nem tudja? Tényleg nem tudja? Nahát!
(Sokáig nevetnek. Bargár mozdulatlanul ül, azután feláll, lép kettőt, és anélkül, hogy felemelné a kezét, elvágódik a kövön. Valamennyien felugranak.)
KLINSZKI	Emberek, a Bargár elájult.
BARGÁR	Vizet... vizet...
PÉCSVÁRADI	Hozzon neki valaki vizet.
NYÉKI	Hozzál te.
PÉCSVÁRADI	No, arra várhat... a vén tróger.
BORJÚS	Menjen már, Karcsi, az ég szerelmére!
NYÉKI	Hát jó. Hozok.
(Teliengedi a bögréjét a falcsapnál.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(elállja az útját) Öntse ki azt a vizet, de azonnal!
NYÉKI	(nem érti) Hogy tetszik mondani?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem kell víz. A Bargárnak nem.
NYÉKI	Kérte...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Na és?
BORJÚS	Meg fog halni.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Na és?
BORJÚS	De ez...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Na és!!!
(Állnak, minden tekintet Nyékire mered.)
NYÉKI	(mintha maga sem érti, miért szánja rá magát olyan nehezen a válaszra) Engem maga nem érdekel, vegye tudomásul...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Az más. Ha magát nem... Az más. A saját felelősségére, Nyéki Karcsi... az más, persze...
NYÉKI	(indul, de megtorpan) Mit akar?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Szomjas, Karcsi? Akkor meg miért nem iszik?
NYÉKI	(tovább tétovázik) Igaz is... teljesen igaza van. Még megmelegszik.
(Iszik.)
PÉCSVÁRADI	(bizonytalanul) Megmondaná nekünk, Teréz...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem mondanám meg.
PÉCSVÁRADI	(a fejéhez kap) Szent ég! Nekem már régen haza... kellett volna...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(arcán a percek óta rádermedt mosollyal) Hát akkor miért nem megy? Ki tartja vissza?
PÉCSVÁRADI	Megyek, máris megyek. Azaz... még valamit el kell intéznem... valamit...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Valamit? Szóval, valamit.
BORJÚS	Már mióta fekszik mozdulatlanul... a földön... valaki segíthetne neki... valami...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(gúnyosan) Nincs még itt valaki... valaki, rajtunk kívül?
KLINSZKI	Ne ökörködjenek! Majd én...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Csak bátran, aranyom. Ha már egy lovag sincs közöttünk. Segítse fel a derék Bargárt. Megérdemli, jó ember az Emil.
KLINSZKI	(visszahőköl) Emil?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Miért? Nem így hívták?
KLINSZKI	Igen, mintha... de hogy a Bargárt...!
BORJÚS	Telefonálni kéne orvosért! (Mivel senki sem mozdul, maga indulna el, de Schmeikálné elébe perdül.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Egy pillanat. Előbb nekem kell egy fontos telefont elintéznem.
BORJÚS	De hát addig...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem érdekel...
BORJÚS Sürgős...	(Félretolná a Schmeikálnét, de az erősebbnek bizonyul, őt penderíti a pulthoz.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ha annyira sürgős, vezettesse be a bódéjába a telefont.
KLINSZKI	(Borjús védelmére akar kelni) Né’ má’ a naccságát!
BORJÚS	Biztosan randevút beszél meg a vén kurva!
PÉCSVÁRADI	Vénnek éppen nem vén. Kurvának meg, sajnos...
NYÉKI	(megbántott férfiönérzettel) Vajon, miért parancsolgat ez itt?
PÉCSVÁRADI	Kérdezd meg tőle, Karcsikám!
NYÉKI	(feltalálja magát, vagy a megoldást) Addig talán a kazettákat...
PÉCSVÁRADI	Oké! Válogassunk!
(A két férfi elvonul “válogatni”.)
BORJÚS	(tanácstalanul mered a földön fekvő testre) Te, ez a Bargár...
KLINSZKI	Az apja biológiatanár volt. Folyton ezt hajtogatja a nyomorult. Annak a tanítóföldjét kellett gyermekkorában a Bargárnak...
BORJÚS	Nem fog fölfázni?
KLINSZKI	(a szokásos durva felröhögéssel) Csak oda ne süljön a segge a betonhoz!
BORJÚS	Te, én sajnálom...
KLINSZKI	Na és? Mit számít? Tudod te egyáltalán, hogy kicsoda? Hogy ki az istenpicsája ez a Bargár? Hogy mit senderkedik itt? Azt hiszed, szüksége van arra a pár forintra, amit itt megkeres? És ha máshonnan pénzelik?
(A férfiak hangoskodva visszatérnek. Túlontúl is hangosak.))
PÉCSVÁRADI	Oké? Hétvégére itt az áru. Megbeszéltük?
NYÉKI	Első osztályú lesz. Majd meglátod.
BORJÚS	Micsoda? Mi lesz első osztályú?
NYÉKI	A kiszolgálás, aranyom. Mit adhatok? Magamat ajánlhatom elsősorban... nem bánja meg, első osztályú árut kap. Erős, alig strapált, kopásbiztos, sőt, Tecuska, magának még ki is lehet próbálni... akár nem is egyszer, ha ilyen bizalmatlan...
(Özvegy Schmeikálné visszajön a telefontól.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Bargár meghalt.
NYÉKI	Hehe. Ezt biztosan az ujjából szopta.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Szopni maga szokta az apukája bögyörőjét, ott, fiacskám, a pártirodán.
NYÉKI	(arcába szökik a vér) Ez már azután... végképp...
PÉCSVÁRADI	Egészen biztos?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Tuti. Már javában rohad. Nem érzi?
(Borjús kiejti kezéből a kispárnát, amit éppen szorongat.)
BORJÚS	Jaj!
NYÉKI	Ha valóban így van...
PÉCSVÁRADI	Be kéne jelenteni... (Indulna, de Schmeikálné eléje áll.) Talán...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Megtörtént.
KLINSZKI	Aha. És hova?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ahova köll, aranyom.
KLINSZKI	Ühüm.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ne tessék itt ühümözni, értettük? Nem vagyok elég vicces hangulatban.
KLINSZKI	Aha.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem értette, hogy elég?
PÉCSVÁRADI	Na, én talán elindulok végre...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	“Na, én talán elindulok végre...” (Félreáll, Pécsváradi elindul.) Hová ilyen sürgősen, Pécsváradi úr? Elmenne, éppen most? És a rendőrség?
PÉCSVÁRADI	(megtorpan) Mit akar a rendőrséggel?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Én semmit. Jön az magától is. Ilyenkor jön.
KLINSZKI	Jön az máskor is. (Legyint, folytatja a pakolászást.)
PÉCSVÁRADI	Az nem tartozik ide.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Szóval, senki nem mehet el innen... most már...
PÉCSVÁRADI	Na ne! Egy fontos üzleti ügyben nekem pillanatokon belül...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Szóval, mégis igaz, amit a Bargár...
PÉCSVÁRADI	És ha igaz?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ez a Bargár honnan tudott mindenről?
PÉCSVÁRADI	Kérdezze meg tőle.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Bargár halott.
PÉCSVÁRADI	(elveszíti a türelmét, ordít) Támassza föl! Na, mire vár? Vagy veresse ki belőle! Magának olyan jók az összeköttetései...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(dermesztő hidegséggel) Honnan tud az én összeköttetéseimről?
PÉCSVÁRADI	Én nem tudok. Én nem mondtam...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Mondta.
PÉCSVÁRADI	Már engedelmet, csak tudom, hogy mit mondok.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(Nyéki felé fordul, hangneme parancsoló) Mondta?
NYÉKI	Én nem hallottam. Ezeket a francos karburátorokat éppen...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(Borjús felé fordul, aki igyekszik elkerülni a pillantását) Mondta?
BORJÚS	Azt sem tudom, miről van szó.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(pár fenyegető lépést tesz Klinszki felé) Mondta?
KLINSZKI	Persze, hogy mondta. Hallottam, hogy mondta.
PÉCSVÁRADI	Mit mondtam én, te szemét?
KLINSZKI	(méltósággal és gúnnyal) Ne tegezzen! Megértette, Pécsváradi Lacika?
PÉCSVÁRADI	Nem értem, mire megy ki a játék...
(Schmeikálné a kör közepére áll, szinte suttog.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Valaki megmérgezte a Bargárt.
BORJÚS	(őszinte elképedéssel) Micsoda? Maga nincs észnél.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Bargárnak meg kellett halnia.
BORJÚS	(még őszintébb elképedéssel) Ez olyan, mint a krimi...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Olyan, de nem olyan egyszerű. Nem bizony, aranyoskám, nem bizony. Cián? Patkányirtó? A fenét! (Körbe hordozza a felemelt mutatóujját.) Ó, másként mennek itt a dolgok... nagyban, aranyoskám, nagybani dolgok ezek már...
BORJÚS	Nem értem.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Jelentkezzen, aki érti!
KLINSZKI	Most mit nagyképűsködik?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nyugalom, nyugalom, szívem! Nem fejeztem be. Szóval, itt van ez a Bargár-ügy. Adva van egy jóravaló, szarszagúlábú balek. Kiáll a kis motyójával a piacra, eladogat ezt-azt, árul...
NYÉKI	De megfigyelte!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Megfigyeltem. Na és? Ott tartottam, hogy árul. Nincs felesége, nincs gyereke, nincs senkije az égvilágon.
KLINSZKI	Minek él az ilyen?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Erről van szó. Mindek él egy ilyen féreg? Nincs nője se. Vagy már nem tud, vagy már a pénzt sajnálja érte.
NYÉKI	(növekvő dühvel) Mi közük hozzá!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(gúnyos elégtétellel húzza el a száját) Hát nem olyanok vagyunk, mint egy nagy család? Tudnunk kell egymásról. Kérdezem ismét: mi öröme van egy ilyen madárnak az életben? Semmi. Hangsúlyozom, semmi.
PÉCSVÁRADI	Hova akar kilyukadni?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Türelem, galambocskáim, türelem! Hol is tartottam? Na, szóval, nincs az égvilágon semmi öröme a szegény jó Bargárnak. Csak árul, csak gúnyolják, mert maguk gúnyolták a szarszagú lába miatt. Nem így volt?
BORJÚS	(vigasztalanul) Még mindig nem tudom, miért szarszagú a Bargár...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Most nem erről van szó. Hanem arról, hogy Bargár elkezd hintőporokat vásárolni Klinszki Vilmától. (Teátrálisan fordul Klinszki felé.) Mennyibe is kerül egy doboz por, aranyoskám?
KLINSZKI	(elfordul, mintha nem érdekelné) Mondtam már, hogy nem árulok hintőport...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ejnye...! Bejnye...! Lehet, hogy tévednék?
PÉCSVÁRADI	Mit molesztálja azt a lányt?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nó molesztíren! Ha nem árult port, akkor nem árult.
BORJÚS	(egyre ólmosodó értetlenséggel) Nem értem. Mi köze a Klinszki Vilma Scholl-lábhintőporának a Bargár...
NYÉKI	(belekarol a nőbe, aki ki akar szabadulni a karolásból) Jöjjön, Tecuska, majd én megmagyarázom.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Helyes. Helyes, Nyéki Karcsi, nagyon helyes. Menjen, Teca!
BORJÚS	Hova menjek?
NYÉKI	(vigyorog Schmeikálné felé) Velem a raktárba... a dolog bizalmas...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(taszít egyet Borjúson) Meglehetősen bizalmas... csak menjen kedvesem, ne féljen semmitől...
BORJÚS	Nem lehetne netalán itt?
NYÉKI	Itt, Tecuska? Higgye már el, kérem...
BORJÚS	Hát jó. De siessünk, mert a rendőrség...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Karcsi, ugye megértett?
NYÉKI	(bizalmaskodó somolygással) Természetesen.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	De biztosan megértett, Nyéki Karcsi?
NYÉKI	(bizalmaskodóbb somolygással) A legteljesebb mértékben.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Rendben. Számítok magára.
NYÉKI	(bizalmas mosollyal) Köszönöm... Teréz.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(mézzel az ajkain) Karcsi... És... van egy-két kuncsaftom... irodalmi berkekben... ha esetleg egyszer az eposz elkészül... az apjáról... tudja, baszta a nőket a pártirodában... nem rossz sor, de nem ám... de még milyen jó sor... a pártirodában a nőket... erős, szellemes... lehetséges volna... azt hiszem...
NYÉKI	Köszönöm, Teréz.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Na, jó. Menjenek már!
BORJÚS	(valami derengeni kezd az agyában) De mégse! A raktárba... oda nem.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem értem ezt a Zsuzsit. Egy ilyen okos és tehetséges lány...
BORJÚS	Hagyja békén a húgomat!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ki bántja a maga húgát? (Csaknem kedves mosollyal.) Csak azt akarom mondani, nem értem, hogyan keveredhetett abba a dologba... tudjátok, na... segítsetek már ki... ejnye, nem jön a számra...
BORJÚS	(lehajtja a fejét) Gyerünk, Karcsi!
NYÉKI	Köszönöm, Teréz!
KLINSZKI	(belekurjant a levegőbe) Lakáj! Egy pondró...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Mondott valamit, vagy...
PÉCSVÁRADI	Ön remek színész, ami azt illeti...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Köszönöm. Az ember igyekszik.
PÉCSVÁRADI	(kissé kakaskodva) És még szép is, ráadásul.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ne fáradjon. Erről a vonatról már lekésett.
PÉCSVÁRADI	Komolyan gondoltam.
KLINSZKI	(önkéntelenül, mint aki tud valamit) Komolyan gondolta.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Valóban? Annál szomorúbb.
(Hallgatnak. Klinszki váratlanul Schmeikálné elé ugrik.)
KLINSZKI	Mikor jött rá?
PÉCSVÁRADI	(megpróbálja elrángatni onnan, de az nem hagyja magát.) Megőrültél?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Hagyja! Magunk között vagyunk.
KLINSZKI	Szóval, mikor?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Mire angyalom? Mire jöttem rá mikor?
KLINSZKI	Na, nekem ebből elég! (Megfordul, hogy visszamenjen a bódéjába.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem lenne jó, ha elmennél, aranyoskám. Nem lenne értelme. Beszéljük meg inkább...
KLINSZKI	A kurva anyáddal szórakozzál! Értetted?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Felnőtt emberek vagyunk... talán szót értünk. Lehet?
PÉCSVÁRADI	Azt hiszi, hogy most a kezében vagyunk?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ó, kis pont vagyok én ebben az ügyben. Nem igaz, László?
KLINSZKI	Mit akar tőle? Na, mit akar? Meg akarja baszatni magát vele, mi? Régóta tudom. Rajta! Mire vár?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Megint többet ittál a kelleténél, drágám.
KLINSZKI	(mint akinek a gyenge pontjára tapintottak) Mi közöd hozzá! Van valami közöd hozzá? Semmi közöd nincs. Szemét vagy. Annyi.
PÉCSVÁRADI	(kényszeredetten poénkodik) A végén még hajba kapnak a hölgyek...
KLINSZKI	Megölöm ezt a ringyót.
PÉCSVÁRADI	(elbődül, mintha az előbb nem ő heherészett volna) Kuss!
KLINSZKI	Tessék?
PÉCSVÁRADI	Jól hallottad! Kuss! Fogd be a részeg pofádat!
KLINSZKI	Nem beszélhetsz így velem. Pont velem...
PÉCSVÁRADI	Mi közöm hozzád?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(feltámad az érdeklődése, vagy csak úgy tesz) Én is ezt akartam kérdezni éppen.
PÉCSVÁRADI	Semmi. Ezzel még izélni sem lehet. Be van pókhálósodva a pinája. Nem szereti a...
KLINSZKI	Na, mit nem szeretek? Na, mit nem?
PÉCSVÁRADI	Azt nem szereted... A faszt... Azt.
KLINSZKI	(elerőtlenedve) Ne, ezt ne... Erről nem...
PÉCSVÁRADI	(diadalmasan ugrabugrál) Nem szereti. Tudja, mióta nem szereti? Óriási történet. Mondhatom, óriási...
KLINSZKI	Elhallgass! Ez előtt a...
PÉCSVÁRADI	Hallott már ilyet? Egy fakanállal... egy fakanállal...
KLINSZKI	(könyörög) Nem! Nem akarom!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(összenevet Pécsváradival) Mi van a fakanállal?
PÉCSVÁRADI	A mángorlóban, ugye, Vilma?
KLINSZKI	(megpróbálja megütni a férfit, de az lefogja a kezét) Undorodom tőled...
PÉCSVÁRADI	Nézd, milyen erőben van a kis pulyka! Mérges pulyka, rút, rút, rút! Szóval... (Klinszki kiszabadult keze az arcát találja el, ezen felháborodik.) Na, állj le most már cicám az ütögetősdivel...
KLINSZKI	(félig zokogva, félig dührohamban) Kuss! Nem érted, hogy kuss!
PÉCSVÁRADI	Földugták neki a fakanalat... jó mélyre...
KLINSZKI	Hazudsz!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Honnan tudja?
PÉCSVÁRADI	Ő mesélte, hogy amikor ott mosott... azt sem tudta, mi történik vele... még nem volt tizenkét éves...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(váratlanul elkomorodik) Megható történet. De mi közöm hozzá?
PÉCSVÁRADI	Mé? Nekem mi közöm ehhez? (Fejével Klinszki felé mutat.)
KLINSZKI	Most egyszerre elfelejtetted... (Csöndesedik, sír...)
PÉCSVÁRADI	Mit felejtettem el...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Fáraszt a családi vitájuk. (Az eget nézi.) Úgy látom, eső lesz...
PÉCSVÁRADI	Megértem, hogy fárasztja. Maga művelt asszony. Ez meg... ez a Klinszki még soha nem járt... színházban.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(tettetett érdeklődéssel, félig nevetve) Nem mondja.
PÉCSVÁRADI	De mondom. Csak nem képzeli, hogy nekem viszonyom... pont egy ilyennel?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Az ember, ugye, lakva ismeri meg...
PÉCSVÁRADI	Lakott volna vele egy percig is... a házat fölveti a kosz...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	No, nem... Én ezt nem hiszem el.
PÉCSVÁRADI	Úgy, úgy, bizony, hogy úgy. Meg zsugori is a drágám. Csak szipkára keres. Arra nem zsugori. Ami marad, azt meg a matracába varrja bele.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(megcsóválja a fejét) Ejnye, maga tréfál.
PÉCSVÁRADI	Halálosan komoly. Higgyen nekem!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	És ha hiszek? Akkor mi lesz... vele?
PÉCSVÁRADI	Ő nem számít. Ő nyeli tovább a port... egyedül.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(jóváhagyólag hunyorít egyet) Úgy hiszem, mindent megbeszéltünk.
KLINSZKI	(magában beszél) Sajnálom, hogy nem jártam operába, mint ez.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Említettem talán, fáraszt ez a családi perpatvar. Elég lesz ebből.
KLINSZKI	(gyűlölettel emeli felé az arcát) Nem vetted észre, hogy te kellesz neki?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Kinek?
KLINSZKI	Ennek a stricinek. Állandóan rajtad jár az esze. Teljesen odavan érted.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(Pécsváradi felé fordul) Valóban így van?
KLINSZKI	Kérdezze meg tőle.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Tőle kérdeztem... ha nem dumálnál bele állandóan mindenbe. Így van?
PÉCSVÁRADI	Lekéstem azt a kurva üzletet... Maguk miatt...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Kérdeztem valamit...
PÉCSVÁRADI	(teljesen bepörögve) Mit képzel? Köteles vagyok válaszolni a kérdéseire? Kicsoda maga? Öntelt, buta tyúk.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Értem. Hát jó, akkor mindent megbeszéltünk.
(Hátat fordít, vesztére. Kliszki felragad egy vasrudat a földről, és feléje indul.)
KLINSZKI	Még nem. Látod, mi ez? Úgy hívják a magunkfajta prolik, hogy pajszer. Igen hasznos hangszer, ha ez ember be akarja törni valaki koponyáját... tudod? És én most be fogom törni azt a rohadt fejedet. Kész. (Schmeikálné futni kezd előle, Kliszki tántorogva utána ered.) Hiába menekülsz, most az egyszer nem fogod megúszni! Állj meg, te szemét...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Legyen esze! László, legalább magának legyen esze! Maga józan, nem? Tudja mi lesz ennek a következménye? Ne súlyosbítsák a helyzetüket! Hé, fogja már le ezt az őrültet! A végén tényleg... úristen, teljesen megőrült... nem hallja? Segítség!
(Pécsváradi egyetlen ökölcsapással leüti Klinszkit.)
PÉCSVÁRADI	Hm... Most mi van? Azt mondja meg!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Az van, hogy majdnem megölt.
PÉCSVÁRADI	Nem azt kérdeztem. Azt mondja meg, hogy mi van?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Még mindig alig kapok levegőt.
PÉCSVÁRADI	Még mindig nem? Nem számít. (Felemeli a hangját.) Azt mondja meg végre, hogy mi van?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Bajban vannak, barátocskám. Nagy bajban.
PÉCSVÁRADI	És maga? Maga mi hasznot húz ebből?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Én? Én... semmit.
PÉCSVÁRADI	Ne etessen! Megszerzi a Bargár cuccait, mi? Meg még kéne a miénk is.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nevetséges.
PÉCSVÁRADI	Vagy már régen a magáé az is? Nem? Ahogy meglehet, hogy itt minden már régen a magáé...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nagyon szellemes. Ha... ha...
PÉCSVÁRADI	Egyáltalán nem akart szellemes lenni. Azt hiszi, nem tudom?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Na, mi az, amit nemtud, nagyokos?
PÉCSVÁRADI	(csak suttogva meri kimondani, de még az előtt is körülnéz) Hogy itt senki sem önálló?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Hanem? Hanem?
PÉCSVÁRADI	Mindenki tejel valakinek. Mi csak a kirakat vagyunk. (Hevesen gesztikulál.) A nagy halak a ködben úszkálnak, jó messze, hátul, ahol biztonságos. A balhékat persze mi visszük el. Azért élünk kicsivel jobban... lehet, hogy nem is élünk... egyáltalán...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(mintha a férfi homlokára csapna a tenyerével, de nem érinti meg) Ezzel a fantáziával igazán többre vihette volna.
PÉCSVÁRADI	Csak nem hiszi, hogy bármit is rám tud bizonyítani?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ugyan, ki akar bármit is magukra bizonyítani? Csak, ugye... (elhalkul) így, hogy én is benne vagyok immár a dolgokban... más a felállás, nyilván... ugye...
PÉCSVÁRADI	(megütközve) Csak nem zsarolni akar?
KLINSZKI	(a földről) Hagytad volna agyonütni...
PÉCSVÁRADI	Hülye. Szóval, Schmeikálné, hogy képzeli a dolgot?
(Borjús jön, zilált a haja, zavarodottság van benne.)
BORJÚS	Maguk meg min vitatkoznak? És hol van a rendőrség?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Majd jönnek, időben. Tud már... mindent?
BORJÚS	(véres gúnnyal, talán öngúnnyal) Ó, hogyne. Köszönöm, Teréz.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Hol hagyta a Nyéki Karcsit?
BORJÚS	Az elébb telefonált... azután elrohant valahova...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(idegesen felcsattan) Mit csinált? Telefonált? Elrohant?
PÉCSVÁRADI	Hová rohant?
BORJÚS	Valahová... (Visszatér a régi értetlensége.) Mitől ilyen izgatottak?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Annak látszunk? Pedig nyugodtak vagyunk. (Negédes érdeklődéssel.) Remélem, jól esett a magyarázat a raktárban...
BORJÚS	Szégyellje magát... tőrbe csaltak...
KLINSZKI	Tudod, más hogy örülne, ha tőrbe csalnák, igaz? (Feltápászkodik, Borjús segít neki.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ne célozgasson itt, megértette?
BORJÚS	(elengedi Klinszkit) Nem értem... mintha nem történt volna semmi... különös...
KLINSZKI	Miért, történt?
BORJÚS	Azt hiszem... a Bargár... szóval, nem?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(angyali mosollyal) Mondja, Teca, miért nézik magát annyian cigánynak?
BORJÚS	Nem tudom. Talán a hajam...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nagyon zavarja?
BORJÚS	Eléggé.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	No, meg a foglalkozása is... már ne haragudjék, ez a toll-hagyaték-ágynemű... ez olyan cigányos.
BORJÚS	(valamit megszimatol) Most meg mit akar?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Azt, hogy ne hordd olyan magasan az orrodat, mert beleesik az eső.
BORJÚS	Én? Hogy képzeli? Még hogy én...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Te... sánta... cigány... kurva...
BORJÚS	Mit mondott?
PÉCSVÁRADI	(ráripakodik a nőre) Nem hallottad? Ne játszd meg itten magadat!
BORJÚS	Milyen jogon tegez?
PÉCSVÁRADI	Majd megtudod... azt is.
BORJÚS	(homályos félelemmel) Mit művelnek maguk velem?
KLINSZKI	(elhúzódik Borjústól) Na, ne nyarvogj! Aki egyszer beszállt ebbe a buliba, aranyoskám...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nyugodj meg! Nagyon fontos munka az, amit te végzel. Társadalmilag hasznos. Ezt bárki igazolhatja. Nem így van?
BORJÚS	Mi bajuk velem?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Semmi. Ellenkezőleg. Úgy gondoltuk, hogy te vennéd át a Bargár szaki portékáját.
BORJÚS	(egyre zavarosabbnak látja a dolgokat) Én? De miért éppen én?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Lásd, hogy semmi bajunk nincs veled.
BORJÚS	(meginog, most épp hisz nekik) Nekem nincs annyi pénzem.
PÉCSVÁRADI	Kapsz kölcsön tőlünk, jó kamatra. Ne aggódj!
BORJÚS	(ismételt önérzettel) Megmondtam már, hogy ne tegezzen!
PÉCSVÁRADI	Oké. Nem erőszak a disznótor.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Majd csak megegyezünk valahogy, nem kell izgulnia senkinek.
BORJÚS	Nem kellenek a Bargár vackai. Nem hallották? (Megborzong.) Még ki se hűlt...
KLINSZKI	Majd kihűl, ne félj! Jobb, ha nem makacskodsz.
BORJÚS	De én nem értek azokhoz a micsodákhoz.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	No és? Megtanulod. Csak eladni kell őket. Azt meg tudsz, nem? Benne van a véredben.
BORJÚS	(összerándul) Megint kezdi? Hát nem tudnak a bőrükben megmaradni?
(Nem kap választ. Nyéki jön vissza, jókedvű, majd kicsattan.)
NYÉKI	Ó, hát még mindenki, mindig, itt? Micsoda szerencse!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Maga merre kószált, Karcsi?
NYÉKI	Lángosért ugrottam el, kezét csókolom.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Lángosért...
NYÉKI	Ja. Lángosért.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Milyen lángosért?
NYÉKI	Foghagymás lángosért.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Foghagymás lángosért...
NYÉKI	Foghagymás lángosért. Jót tesz a beleknek.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	A beleknek...
NYÉKI	Ahogy mondja. A beleknek.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Lángosért volt... most.
NYÉKI	(elneveti magát) Most. Lángosért. Külön süttettem kettőt a lángososnál. Régi haverom a... Polgárdi...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(meglepődve) Ki az a Polgárdi?
NYÉKI	Mondom, a lángosos. Gyermekkori haverom. Polgárdi.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ennyire szereti?
NYÉKI	A Polgárdit... (Rötyög a saját rossz poénján.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	A lángost, Nyéki, a lángost.
NYÉKI	A fenét. Kimondottan utálom.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Akkor... minek a lángos magának?
NYÉKI	(változatlan jókedvvel) Nem nekem kell. A Bargár úrnak. Ő kért meg az előbb, hogy szerezzek neki foghagymás lángost.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Bargár halott.
NYÉKI	Jobbat mondok. Bargár él.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ezt honnan veszi?
(Nyéki lassan, megfontoltan körbejár, mindenkinek belenéz az arcába, mielőtt válaszolna. A válasz mindüknek szól.)
NYÉKI	Telefonáltam. Telefonáltam, özvegy Schmeikálné. Jól értett? Ha megkérném, odatenné ezt a két lángost a Bargár úr pultjára?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem értem. Mit mondott?
NYÉKI	Elmondom lassabban. Bargár él. Telefonáltam. Ezt a két lángost meg tegye oda a Bargár úr pultjára. Megkérem, Schmeikálné!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(undorral) Nem nyúlok a büdös lángosához.
NYÉKI	Oh, pardon. Semmi probléma. Akkor majd én. Odaadom én. Természetesen.
BORJÚS	(bámul) Maga, Karcsi?
NYÉKI	Én hát. Miért, azt gondolják, hogy én nem?
PÉCSVÁRADI	(rávágja) Nem gondoljuk.
NYÉKI	Mit nem gondoltok?
PÉCSVÁRADI	(összezavarodik) Semmit se... gondolunk.
(Tanácstalan csend üli meg a piacot. Klinszki meghúzza a laposüveget, bátorságot meríteni, és merít.)
KLINSZKI	De hát a Bargár...
NYÉKI	(kedélyesen) Mi van a Bargárral?
BORJÚS	A lángos...
NYÉKI	(kedélyesen) Mi van a lángossal?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Hát az a baj, Nyéki Karcsi, hogy a Bargár - bármit is mond - halott.
NYÉKI	Ez, sajnos, idejétmúlt nézet, Teréz. Eddig valóban úgy tetszhetett, hogy Bargár Emil halott. Hangsúlyozom, eddig. De most megváltozott minden.
KLINSZKI	Mi az a minden? Halott, vagy nem halott a Bargár?
NYÉKI	A dolog nem ilyen egyszerű. A dolog arról szól... na, jöjjenek közelebb egy kicsit... (Fontoskodva sutyorog.) Szóval, nekem fölhatalmazásom van a Bargár föltámasztására.
PÉCSVÁRADI	Na, ne...
NYÉKI	Pedig így van. A Bargár föl lesz támasztva. Megértettük?
KLINSZKI	Mi maga?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Pontosítsunk! Ki maga?
NYÉKI	(széles mosollyal) De hát fontos ez most? Nem fontos. Kész.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Akkor, lásson munkához, Karcsi!
NYÉKI	Oké. Álljanak hátrébb! És maradjanak csöndben! Megértettük?
BORJÚS	Csönd lesz. Juj, de izgulok! Csönd lesz, csönd...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem kell úgy berezelni, aranyom!
NYÉKI	Kérem, koncentráljanak! (Mindkét kezét fölemeli és széttárja az ég felé.) Bargár...
BORJÚS	Én az ilyesmitől bepisilek...
(Lehullanak a kezei, ordít.)
NYÉKI	Fogja már be, Borjús, a szentségét! Olyan nehéz ezt megérteni?
BARGÁR	Jó, jó. Nem kell a durváskodás. Elég, ha emlékeztet.
NYÉKI	Figyelem, figyelem! (Hirtelen zavarba jön, a fejét vakarja.) Izé... no... hogy is van... Bargár Emil! Kelj fel és járj!
(Néma csönd. Bargár megmozdul, lassan feltápászkodik, hunyorog, komótosan elcsoszog a bódéja irányába.)
KLINSZKI	(ámulattal) És felkel...
BORJÚS	(bámulattal) ...és jár.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Csoda történt! Testvéreim, térdeljünk le, csoda történt!
NYÉKI	Marhaság! Nem kell ez az ókeresztény duma.
BORJÚS	De hát a Bargár feltámadt!
NYÉKI	Na és? Akkor mi van? Bargár sporttársat feltámasztottuk. Kész. Ne többet róla.
PÉCSVÁRADI	Bargár! Hát szóljon már valamit... hozzánk... ha már feltámadt...
BARGÁR	(elvörösödve a méregtől) Szégyelljék magukat!
BORJÚS	(rajongással) Ő az! Rögtön megismertem. Ő az. Az igazi Bargár.
NYÉKI	Hát persze. Miért ne volna az igazi Bargár? Van hamis Bargár is?
KLINSZKI	Milyen kecsesen jár fel s alá...
PÉCSVÁRADI	Talán még lát is...
BARGÁR	Kikérem magamnak! Én kérem, már megmondtam, hogy nem látok. Teljesen megvakultam.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Feladat, Nyéki Karcsi, feladat. Ha már föltámasztotta...
BARGÁR	Hagyják már ezt a feltámasztási históriát! Mit hülyéskednek mindig velem?
PÉCSVÁRADI	Bargár! Maga teljesen meg volt halva. Persze, nem is tudja, mi?
BARGÁR	Hülyének néznek? Kicsit elszunnyadtam.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Befejezhetném, amit elkezdtem? Ha megengedik...
NYÉKI	Talán... megengedjük. Mit akar mondani, szépséges Terézünk?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ha olyan nagy csodatévő, adja vissza a Bargár látását!
NYÉKI	Semmi probléma. (Hirtelen meggondolja magát.) Csak erre nekem nincs, sajnos...
PÉCSVÁRADI	Mid nincs?
NYÉKI	Felhatalmazásom. De, hátha nem lesz baj belőle.
BORJÚS	Tényleg látni fog a Bargár?
KLINSZKI	Ez lehetetlen. Ez istenkísértés...
BARGÁR	Nem értem. Még mindig nem unják?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ne szóljon már bele mindenbe! Látni fog, nem világos? Nagyszabású kísérlet része lesz, ember!
BARGÁR	Énvelem semmiféle kísérletet ne csináljanak! Világos? Mi vagyok én, fehér egér?
PÉCSVÁRADI	(heherészve csapja le a labdát) Patkány, Bargár, vén kis patkány...
BARGÁR	Maga fogja be a pofáját! Értette? Tudja meg, ha ismét látni fogok...
NYÉKI	Márpedig látni fog, állítom...
BARGÁR	...akkor az első dolgom az lesz, hogy abba az undorító pofájába vágok.
PÉCSVÁRADI	No, azt megnézem. Gyorsan csináld látóvá az öreget, Karcsikám!
NYÉKI	Békesség! Azt mondom, békesség! Bargár, ígérje meg, hogy nem kardoskodik Pécsváradival!
BARGÁR	(magából kikelve) Semmit sem ígérek. Ez az ember engem állandóan baszogat.
PÉCSVÁRADI	Tudja, ki foglalkozik magával? Vén hülye.
KLINSZKI	(teljes izgalomban) Ne fecsegjenek annyit! Tessék, Nyéki Karcsi, mind itt vagyunk, várjuk a produkciót.
NYÉKI	Bargár! Jöjjön ide!
BARGÁR	Menjen a francba! Maga nekem nem parancsol. Megértette? Parancsolgasson...
NYÉKI	Helyes. Akkor maradjon ott. De figyeljen rám. Mostantól kezdve lát. Láss, Bargár! Megértett? Maga lát.
BARGÁR	(egykedvűen megvonja a vállát) Látok.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Fogadjunk, hogy nem lát! Mitől látna?
BORJÚS	(visít a gyönyörűségtől) Lát. Látom, hogy lát...
NYÉKI	Bizonyítsa be, hogy lát.
BARGÁR	Hogy bizonyítsam be? Ha látok, akkor látok. Ilyen egyszerű.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Biztos, hogy nem lát.
BORJÚS	Milyen ruha van rajtam?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Az nem jó. Arra emlékezhet.
NYÉKI	Tehát, nem hisznek nekem? Rendben van. Rejtőzzenek el! Akárhová. És Bargár úr meg fogja keresni önöket.
BARGÁR	(zavartan) Ne csináljunk istenből bohócot!
NYÉKI	Maga nem isten, Bargár, úgyhogy nyugodtan bohóckodhat egyet velünk. Nem értenek egyet velem? Bargár, hát nem örül?
BARGÁR	Minek örülnék?
NYÉKI	Meg vót halva, föltámasztottam. Meg vót vakulva - visszaadtam a szeme világát. Mit akar még, Bargár, mit akar még?
BORJÚS	Hé, Bargár, forduljon el! Így nincs értelme elbújni, ha a Bargár leskelődik...
NYÉKI	Fölösleges. Elvégre, ha Bargár nem lát, azt sem láthatja, hogy hova bújnak. Ha meg lát - és éppen ezt akarjuk bizonyítani...
KLINSZKI	Sok a szöveg! Elbújtam. Na, hol vagyok, Bargár szaki?
BARGÁR	Ne mászkáljon egyik helyről a másikra! Eddig a Pécsváradi pultja mögött bujkált, most meg a telefonfülke mögött van.
KLINSZKI	Ez tényleg lát.
BARGÁR	Hát persze.
NYÉKI	Csöppet sem persze. Ha én föl nem támasztom...
BARGÁR	Aludtam. (Már nagyon unja a felhajtást.) Ezt a hülye szöveget...
BORJÚS	Hol vagyok, Bargár szaki, hol vagyok?
BARGÁR	Erre indult, azután erre ment, hopp... (Röhögve belemarkol Borjus halmaiba.) Hah, itt lapul a kis cica...
BORJÚS	Hé, ne tapogasson, vén szatír! Elment az esze?
BARGÁR	Pardon! Csak úgy megszoktam, hogy a vak ember nem lát, és, ugye, tapogat, tapogat...gat...
BORJÚS	Tudja, mit szokjon meg? Hogy kinek a csöcseit tapogassa... én nem vagyok olyan... markolászik itten... a vén tróger...
KLINSZKI	De hol van Pécsváradi?
(Meglepődnek, megdermednek, néznek körbe, nézik egymást.)
NYÉKI	Na, hol van?
KLINSZKI	És hol van Schmeikálné?
NYÉKI	Na, hol van?
KLINSZKI	Ezek, lehet hogy együtt mentek el?
BARGÁR	Együtt mentek el.
KLINSZKI	Maga meg honnan tudja?
BARGÁR	Láttam. Azért van szemem.
KLINSZKI	És hova mentek?
BARGÁR	Jó helyre, annyi szent. Ha... ha...
KLINSZKI	(gyűlölködve sziszeg) Szarszagúlábú...
BARGÁR	Primitívság, kérem. Egyáltalán, primitívság és ócskaság. Ez, kérem, egyáltalán nem válasz.
NYÉKI	(széles mosollyal) Nem kell itt a harc. Elmentek, hát elmentek. Nem mehettek messzire, ne féljenek, hamarosan visszatérnek. Különös nap ez a mai, nemde? Máskor már mindenki elhúzza a csíkot ilyenkorra...
BARGÁR	De hát, csoda történt.
NYÉKI	A csodák fentről jönnek. Ott van megírva a mi sorsunk. Egy föltámadás? Már az is csoda maguknak? (Csettint a levegőbe.) A fenébe is, de jó kedvem van!
KLINSZKI	Ez nem látszott egészen idáig magán.
NYÉKI	Pedig az van. Táncolni akarok. Karnevált akarok...
KLINSZKI	Ivott?
NYÉKI	Nem érti? Jó a kedvem. Azt akarom, hogy maguk is táncoljanak. Zene indul! Jöjjön vissza, kedves Vilma, táncoljunk. (Valóban, mintha részeg lenne, ráncigálni kezdi Klinszkit.) Na, ne kelljen már unszolgatni!
BARGÁR	Semmi kétség, megőrült.
NYÉKI	Ellenkezőleg. Maga is táncoljon! Kérje fel a Borjús Tecát!
BORJÚS	Engemet te ne ajánlgass, hallod-e!
BARGÁR	(érezhetően kéreti magát) Én nem szoktam táncolni.
NYÉKI	Most szokjon. Rajta, Bargár, mutassa meg, hogy milyen legény a szaros talpán...
BARGÁR	Kérem, kérem... (beletörődve legyint) milyen unalmas fráterek maguk!
KLINSZKI	Na, mi lesz, papa, gyerünk!
(Bargár Borjúshoz csoszog, pukedlizik.)
BARGÁR	Tecuska, fölkérhetem egy táncra? Itt most mindenki... ugye...
BORJÚS	(nyersen fölröhög) Szép pár leszünk, mondhatom.
BARGÁR	(nem vesz tudomást a röhögésről) Szép ám... Csak a zene... nekem ez a zene kicsit túl modern...
NYÉKI	Máris, főnök, máris. (Lemezt cserél.) Ez jó lesz? (Énekel a lemez hangjaira.) Kombiné, kombiné, csipkés kombiné, még az éjjel szétszaggatom én... Hej, az anyját, ettől nem alszik meg a melletekben a tej!
(Keringnek-forognak, ahogy a zene kívánja, meg ahogy tudnak.)
BARGÁR	Tecuska, maga kitűnően táncol.
NYÉKI	Hej, de bitang kedvem van! (Fölragad néhány selyemsálat Schmeikálné pultjáról, a mellette keringő Borjús vállára akarja teríteni őket.) Na, Tecus, kapd ezt magadra, a tied... meg ezt is még, ha köll.
BORJÚS	Hagyja békén azokat, azok a Schmeikálné cuccai.
NYÉKI	Na és? Akkor magácska, Vilma? (Egy sálat Klinszki fejére teker, aki tűri.) Né, milyen szép keleti babát csinyáltuk magából!
BORJÚS	(meggondolja magát) Nekem is! Akkor nekem is... ha neki lehet.
NYÉKI	A kék selyemből dukál Borjús Tecának! A kék selyemből...
BARGÁR	(gyerekes felszabadultsággal) Nekem is, Karcsi, nekem is...
NYÉKI	Maga hímzett terítőt kap a vállára, Bargár szaki...
BORJÚS	Jaj, ne ilyen gyorsan, szédülök!
NYÉKI	Gyorsabban, gyorsabban! Rúgjuk szét ezt a kurva világot! (Belerúg Pécsváradi pultjába.)
KLINSZKI	Ez épp a Pécsváradi pultja volt...
NYÉKI	Na és? Nézzen csak ide! (Felragad egy képmagnót.)
BARGÁR	Azt a képmagnót hagyja! Az nagyon drága!
NYÉKI	Nekem itt semmi sem drága. Megértették? (A szerkezetet bevágja a bódé mélyébe. Körülnéz, aztán szétrúgja a földre pakolt kazettás dobozt.) Látták, hogy repültek szét a kazettái? A kilencvenesek? Tud még akkorát rúgni valaki közöttünk, mint a Nyéki Karcsi?
BORJÚS	Muszáj mindent tönkretennie?
NYÉKI	Muszáj hát! Mulatunk, vagy nem mulatunk?
BARGÁR	(rémülten veszi észre, hogy az őrjöngő Nyéki az ő pultja felé kering) Jó, jó, de az én pultomat hagyja békén!
NYÉKI	Kérése parancs. Akkor viszont rúgjon bele maga is a Pécsváradiéba. Így fair.
BARGÁR	Miért?
NYÉKI	Mert mulatunk, az áldóját!
BARGÁR	Igaz is. Ez a Pécsváradi egy pondró. (Belerúg a pultba.) Egy genny.
KLINSZKI	(mint egy fúria, haja égnek áll) Lesöpröm a polcát!
NYÉKI	Ez aztán a csaj! Nem igaz, Emil?
BORJÚS	De mit fognak szólni hozzá?
NYÉKI	Ne féljen! Táncoljanak csak, táncoljanak!
BORJÚS	Nem lesz ebből baj?
NYÉKI	Amíg engem lát... (Bargárnak.) Söpörje le nyugodtan azt a pultot is!
BARGÁR	De a Schmeikálné...
NYÉKI	Mondtam már, hogy a Schmeikálné: fuccs. Hát nem értik? Konyec. Finíta komédia, vagy mi...
KLINSZKI	Vége, vége, vége mindennek... hát ide nézz, így kell ezzel a pondróval elbánni... (Tépi, szaggatja Schmeikálné kelméit.) Széthasogatni utolsó szálig a gyönyörű lepedőit...
NYÉKI	Ez az. Hát nem jó így nekünk? Vidámságban és szeretetben?
BARGÁR	Én már nem bírom a tempót.
NYÉKI	Csak rajta, Bargár! Az életéért táncol.
BARGÁR	(megütközve koccan a ponyvához, megáll) Ezt meg hogy érti?
NYÉKI	Sehogy. Felejtsen el! Csak tovább, tovább!
KLINSZKI	Karcsi, én nem ismerek magára.
NYÉKI	Én sem ismerek magamra. Haha... ha... Nem mutatna be magamnak?
BARGÁR	Csuda egy jópofa ez a Nyéki Karcsi, nem?
KLINSZKI	(valahonnan, a szoknyája vagy blúza alól, előkerül a laposüveg) Egy kupica szesz? A hatvan fokosból!
BARGÁR	Jöhet! Szto gramm! Ha szabad kérnem.
BORJÚS	Nem fog megártani?
BARGÁR	Nekem, vagy magának? Ugyan, hagyja már abba a sápítozást, egy hajtásra! Így, így. (Tovább adja az italt Borjúsnak, aki gondosan megtörli Bargár után az üveg száját. Ő is iszik.)
BORJÚS	(köhög az italtól) Mi ez? Méreg?
KLINSZKI	Még fiatal vagy hozzá, édesem. De majd megszokod.
BORJÚS	Ezt nem lehet megszokni.
KLINSZKI	Mindent meg lehet szokni. (Elborul a tekintete.) Kikaparom a szemét annak a ringyónak.
BORJÚS	Kinek?
NYÉKI	Nos, hercegnők, mi a további program?
BARGÁR	(ravaszkásan, zavartan mosolyog) Lehet még táncolni... csak lassút inkább, szerelmeset.
NYÉKI	Úgy van. Jöjjön, Vilma! No, ne féljen, akinek ilyen csodálatos teste van, mint magának...
KLINSZKI	Hagyjon békén... (Elhúzódik, aztán hirtelen mozdulattal magához rántja a férfit.) Persze, ott egye meg a fene az egészet... na, szorítson, Karcsi, szorítson...
(Szorosan egymáshoz tapadva táncolnak.)
BARGÁR	Ugye, nem érzi?
BORJÚS	Mit nem érzek?
BARGÁR	Hát... a szagomat.
BORJÚS	Miféle szagát?
BARGÁR	Azt... a lábszagomat.
BORJÚS	Én aztat soha nem éreztem. Nem is értettem, miért... fölösleges erről beszélni... hanem, azt mondja meg, miért vagyunk mi itt, még mindig!
BARGÁR	Isten útjai kifürkészhetetlenek.
BORJÚS	Mi köze ehhez Istennek?
BARGÁR	Csak van valami, ha én föltámadtam, meg megjött a szemem világa.
BORJÚS	Akkor hát, történt valami...
BARGÁR	Valami történt.
BORJÚS	(makacskodik tovább) Mi történt?
BARGÁR	Valami. Biztosan. De, hogy mi... csoda... azt tudja a fene.
KLINSZKI	Óh, (tűri, hogy Nyéki keze el-elkalandozzon a testén, a ruhája alatt) Karcsi, mekkora ravasz maga! Még hogy én... (A részegek hangosságával.) Képzeljék el, ez a Nyéki gyerek...
NYÉKI	Vilma, csak így, mindenki előtt?
KLINSZKI	Ölelj meg, na, ölelj hercegem...
(Nyéki hátra lép, Klinszki elvéti a mozdulatot, és elterül a földön.)
NYÉKI	Tökrészeg.
BORJÚS	Nincs rosszul?
BARGÁR	Föl kéne locsolni.
BORJÚS	Föl kéne emelni.
NYÉKI	(elfordul, az eget nézi) Vihar lesz. Meglássák, vihar lesz.
BARGÁR	Ne az eget nézze ilyenkor!
NYÉKI	(az eget nézi) Csak a férgek araszolnak úgy, hogy maguk előtt túrják a földet...
BARGÁR	Ez nem játék, kérem! Nem holmi öncélú filozófia.
NYÉKI	(az eget nézi) Baszta a nőket a pártirodában.
BARGÁR	Ezt a Schmeikálnénak mondja! Ne filozofálgassunk kérem, ebben a helyzetben...
BORJÚS	Meghalt?
BARGÁR	Egészen bizonyosan, Tecuka. Az ne zavarja, hogy horkol. (Heherészik.) Felénk a temető mellett azért nem lakik senki, mert nem lehet a horkolástól aludni.
NYÉKI	Bargár, magának van humora?
BARGÁR	(elégedetten bólogat) Még jó, hogy van! Csak maguk engem itt elnyomnak.
BORJÚS	Jaj, de viccesek! Meg kell szakadnom a röhögéstől. Inkább a Klinszkin segítenének!
NYÉKI	Segíteni? Minek?
BARGÁR	Maga szerint a Klinszki mit tenne a helyünkben?
BORJÚS	Hogy beszélhet így? Hiszen, most támadt föl, alig egy órája.
BARGÁR	Na és? Jelent az valamit? Szent lettem? (Széttárja a karjait.) Vagy Jézus Krisztus?
NYÉKI	Na, megint kitört magából a zsidó.
BARGÁR	Tudja, ki a zsidó? Megmondjam?
NYÉKI	Ne zsidózzunk itt, Bargár, megértette?
BARGÁR	Maga kezdett el zsidózni. Maga mondta, hogy kibújt belőlem a zsidó...
NYÉKI	És? Zsidózás ez? (Tanárosan emeli fel az ujját.) A fenét zsidózás, barátom. Zsidózás akkor lenne...
BORJÚS	Legjobb, ha abbahagyják ezt a hülyeséget! Klinszkivel törődjenek! Rosszul van.
NYÉKI	Akkor lenne zsidózás...
BORJÚS	Mondom, a Klinszki...
NYÉKI	Ne szóljon bele mindenbe! Rosszul van, rosszul van. Bargár is kibírta. Sőt, a Bargár még bele is halt. Nem igaz?
BARGÁR	Ha maguk mondják! De akkor se zsidózhat, kérem, ha százszor föltámasztott is.
NYÉKI	(megsértődik) Most mit izélnek? Teljesen elrontották a kedvemet. Pedig nagy nap ez a mai, nagy nap, esküszöm.
BARGÁR	Szabadna megtudnunk, mitől lenne az?
NYÉKI	Mindent a maga idejében, Bargár.
BARGÁR	Nekem az a tapasztalatom, hogy semminek sincs ideje. Minden máskor történik, mint amikor történnie kellene. Tetszenek érteni? Talán mi sem élünk akkor, amikor élnünk kellene...
BORJÚS	(nem sokat ért abból, amit Bargár összehord) Nagyon érdekes, amit mond. És? Mi közöm hozzá? Én úgy érzem, most élek. (Oldalt pillant, megdermed.) És most azt érzem, hogy nagy baj lesz, mert jön a Schmeikálné.
NYÉKI	Hol?
BARGÁR	Mi van, maga is megvakult?
(Schmeikálné visszajön. Elképedve nézi a dúlást, amit távolléte alatt végeztek a többiek.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Te jó ég! Mit csináltak a holmijaimmal? Állatok! Melyikőjük volt? Vagy mindnyájan? Válaszoljanak!
BARGÁR	(Nyékire sandít) Válaszoljon!
NYÉKI	Ki? Én? (Megvonja a vállát.) Válaszoljon maga!
BARGÁR	Inkább maga... mert hogy... maga, szóval...
NYÉKI	Nyögje már ki, mit akar mondani, ember!
BARGÁR	Maga telefonált, nem?
BORJÚS	Úgy van. Na, gyerünk! Mondjon valamit! Maga!
(Nyéki megembereli magát, Schmeikálné elé áll.)
NYÉKI	Mi csináltuk. Azaz, hogy én. Szóval, én elsősorban...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Akkor maga fogja megfizetni az egészet.
NYÉKI	(csibészes zavarral) Én nem. Majd a biztosíttó.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Melyik biztosíttó? Nevetséges.
NYÉKI	(megkeményednek a vonásai) Amelyiknek eddig is fizetett.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Túl nagy legény lett egyszerre, Nyéki Karcsi.
NYÉKI	Tudja, az apám...
(Schmeikálné ettől váratlanul meghunyászkodik. A többiek összenéznek.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Tudom, tudom... de akkor most mi legyen?
NYÉKI	Mi legyen, mi legyen? Rakjon rendet!
(Özv. Schmeikálné pár percig némán pakol, hajtogatja az áruit.)
BARGÁR	(zavartan, lelkifurdalással) Csak egy kis móka volt.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Azt látom. Remek mókáik vannak.
BORJÚS	Táncoltunk is. Sajnálhatja, hogy lemaradt.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Roppant sajnálom, aranyoskáim. A lelkem sajog bele.
KLINSZKI	(el is feledkeztek róla, hogy a földön fekszik) Magyar, hajnal hasad!
BARGÁR	Magában beszél.
BORJÚS	Mit mondott? Mi van a hasával?
NYÉKI	Köszöni szépen, jól van.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(Bargár felé nyit) Kihűlt a lángosa, Bargár! A foghagymás lángosa, amit a Nyéki Karcsi...
BARGÁR	Hidegen szeretem. Úgy az igazi. Amikor megdermed rajta az olaj. (Belehajol Schmeikálné arcába.) Olyan, mintha fülzsírt kent volna rá.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Undorító.
BARGÁR	Ugyan már! Ha iszik egy pohár vizet, kérem, nem veszi észre, hogy a nyálát is lenyeli a vízzel együtt. De próbálja ki, hogy előbb beleköp a pohárba, ugye, a nyálát beleengedi a pohár vízbe, és csak azután issza meg, a köpettel együtt, kérem, amely egyébként is a gyomrába kerülne. Szóval, a köpet, kérem, ahogy ott úszik a pohár tetején...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Elhányom magam, ha nem hagyja abba!
NYÉKI	Milyen érzékeny, Teréz! Remélem, Pécsváradi finomabban bánt magával.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Mi közük hozzá?
BORJÚS	Nem is érdekli, mi történt a Klinszkivel?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem érdekel. Klinszkit talán érdekli, mi történt velem?
BORJÚS	(sötéten) Érdekli. Nagyon is érdekli, mit csinált Pécsváradival, amíg...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Amíg szétszórták a holmimat.
NYÉKI	Tréfa volt...
BARGÁR	(mivel Schmeikálné nem reagál, bátran kontrázik) Ha tudjuk, hogy nincs humorérzéke...
BORJÚS	Hol maradt Pécsváradi?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(jelentőségteljesen emeli fel a hangját) Telefonálni ment.
(Nyéki elviharzik a telefonfülke irányába.)
BORJÚS	(a beállt csöndet ártatlan érdeklődéssel töri meg) Igen? Miért telefonálnak maguk annyit?
NYÉKI	Nincs a telefonfülkében!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Akkor már végzett. Nem gondolják? Lehet, hogy hazament.
NYÉKI	Haza? nem hiszem, hogy hazament volna!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Miért ne mehetett volna haza? Későre jár, mindjárt itt a vihar... nincs már hulla se, mióta, ugyebár, Bargár úr feltámadott...
BARGÁR	Így történt, kezét csókolom. Kérne egy lángost?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Köszönöm, inkább a saját fülzsíromat... azután meg a köpetemet...
BARGÁR	Most ki tetszik forgatni itt mindent, amit mondok. Lássák, ezért nem szeretek én semmit se mondani maguknak.
NYÉKI	(felcsattan) Schmeikálné...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Özvegy Schmeikálné, ha szabad kérnem...
NYÉKI	Özvegy Schmeikálné, ne demoralizáljon, megértette? Amíg távol volt, addig derűsen telt az idő, olyanok voltunk, mint egy nagy család.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	A családról nekem más fogalmaim vannak.
BORJÚS	Nincs is családja!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	De volt. Igen előkelő családom volt. Maguk fenékre esnének, ha elmondanám.
BARGÁR	(röhög) De jöttek a kommunisták...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Jöttek. Azok jöttek...
BARGÁR	(szarkazmussal) Élükön a maga urával...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem. Élükön... (Nyéki felé fordul.)
NYÉKI	Hagyjuk ki a papámat a buliból, jó?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ki beszél a maga piti apukájáról?
NYÉKI	Na, na!
BARGÁR	Ki jött az élükön?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Hát, Malinovszkij marsall, tudtommal...
BARGÁR	(ijedten hátrál a pultjához) Hova tettem azt az izét... na, hova is...
BORJÚS	(érdeklődéssel) Tényleg? Volt család? Ezüst, meg porcelán, meg ilyesmi?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Főleg az ilyesmiből volt bőven, kedveském.
BORJÚS	(megérzi a gúnyt, elfutja a méreg) Azért tartja ilyen nagyra magát! Tudja mit? Egy haszna csak volt ezeknek a kommunistáknak. Az, hogy magukat szétkergette a vakvilágba.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Magukat is, drágám, csak még nem vették észre.
BARGÁR	Ne túlozzon, Teréz!
NYÉKI	Mit ért ő hozzá?
BORJÚS	Többet, mint gondolnád.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(lecsap) Maguk tegeződnek?
NYÉKI	Nem emlékszem rá.
BORJÚS	Csak kicsúszott a számon. Véletlenül.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Véletlenül?
(Nyéki felvesz egy poharat a pultról, vizet tölt bele, Schmeikálné felé nyújtja.)
NYÉKI	Schmeikálné?! Fogja ezt a pohár vizet! Köpjön bele, azután igya ki!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(elfehéredik, nem hisz a fülének) Viccel...
NYÉKI	Nem.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Miért igyam ki?
NYÉKI	Mert így akarom.
BARGÁR	(ráförmed a vonakodó nőre) Gyerünk, ne gatyázzon!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Mit parancsolgat itt maga?
NYÉKI	Na, köpjön már bele!
BARGÁR	Majd beleköpök én, ha nincs elég nyála a naccságos asszonynak.
(A pohár felé hajol, de Schmeikálné az arcába önti a vizet.)
BARGÁR	Megvakultam.
BORJÚS	Ezt már ismerjük, Bargár. Beleköpött?
BARGÁR	Én? Én semmibe, kérem. Hát olyan vagyok én?
NYÉKI	Ez csúnya dolog volt, Teréz. Nem gondolja?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(elfordul, odamegy Pécsváradi pultjához) Szarok magukra.
NYÉKI	Mit csinál?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Pakolok.
NYÉKI	Azok nem a maga holmijai. Hagyja békén őket!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem hagyom.
NYÉKI	Nem hallotta? Hagyja békén!
(Nem veszik észre, hogy a hátuk mögött megjelenik Pécsváradi. Összerezzenek a hangjára.)
PÉCSVÁRADI	Hagyja csak, Teréz! Lesz, aki rendet rak maga helyett.
(Pécsváradi hátratett kézzel Nyékihez ballag, egészen közel hozzá megáll. Kakaskodva nézik egymást.)
NYÉKI	Szóval, kihallgattál bennünket.
PÉCSVÁRADI	Ki. Képzelje el, hogy ki.
BARGÁR	(morog) Ez a szakmája.
PÉCSVÁRADI	(meghallja, elvigyorodik) Ez bizony.
NYÉKI	Zsaru vagy? Igen?
KLINSZKI	Gutte schön!
(Pécsváradi csak most veszi észre a még mindig a földön fekvő Kliszkit.)
PÉCSVÁRADI	Kelj föl! Hogy nézel ki?
(Megpróbálja felrángatni a részeg nőt a földről)
KLINSZKI	Azt hiszem, elgázolt valaki.
PÉCSVÁRADI	Hozd rendbe magad! Kilóg a fél csöcsöd!
KLINSZKI	Hagyj engem békén! Mindenki hagyjon békén! Jó?
NYÉKI	(most ő áll Pécsváradi elé) Én kérdeztem valamit.
PÉCSVÁRADI	Ki az az én?
NYÉKI	Hát én... Nyéki Karcsi.
PÉCSVÁRADI	Nem hiszek a fülemnek. Te élsz? Te tényleg élsz?
NYÉKI	Jó tréfáid vannak...
PÉCSVÁRADI	Ez nem tréfa. (Hallgat, megfagy a levegő.) Az előbb mondták, hogy meghaltál.
NYÉKI	(már nem olyan nagy legény) Ezt mondták? Kik mondták... ezt?
BORJÚS	(indul kifelé) Na jó, én kiszállok. (Pécsváradi elállja az útját.)
PÉCSVÁRADI	Ugyan, Tecus! Épp most akar kiszállni, amikor a java következik? Találkozott már élő halottal?
(Nyéki el akar szaladni, de Pécsváradi elkapja.)
PÉCSVÁRADI	Épp most, te is? Hová, hová? Nem fejeztem még be.
NYÉKI	Engedj el!
PÉCSVÁRADI	Eszemben sincs. Azt csinálok veled, amit akarok. Megértetted?
NYÉKI	Telefonáltál?
PÉCSVÁRADI	Természetesen.
NYÉKI	Ők mondták?
PÉCSVÁRADI	Természetesen.
BORJÚS	Mit mondtak?
PÉCSVÁRADI	Csak annyit, hogy a Nyéki Karcsi halott.
BORJÚS	(a szokásos buta arccal) Mi ez az esztelenség? Nem értem.
PÉCSVÁRADI	Bargár, maga érti ezt?
BARGÁR	Kezdem.
PÉCSVÁRADI	Maga szerint a Nyéki Karcsi él?
BARGÁR	(a fejét vakarja) Hát...
PÉCSVÁRADI	És maga? Maga mit akar, Bargár? A szaros lábával? A törékeny pultjával... Az ócskaságaival... A lejárt bérletével...
BARGÁR	Halott.
NYÉKI	Kicsoda? Én?
BARGÁR	(elszántan menti az irháját) Mit gondol, kicsoda? Maga. Teljesen halott.
NYÉKI	(növekvő zavarral) Hülyék.
PÉCSVÁRADI	Valóban? (Gyomorba vágja Nyékit, aki összecsuklik.) Bargár, rúgjon bele! Bargár!
BARGÁR	Ez a mániájuk.
PÉCSVÁRADI	Bargár, mondtam valamit.
(Odacsoszog a földön fekvő Nyékihez, nem néz rá.)
BARGÁR	Az arcába?
PÉCSVÁRADI	Ahova akar.
BARGÁR	A gyomrába jó lesz?
PÉCSVÁRADI	Tökéletes.
BARGÁR	(váratlanul lendületeset rúg Nyéki gyomrába, aki felnyög.) Ezzel meg is lennénk. Van még egyéb is?
(Schmeikálné az öreg elé perdül egy pohár vízzel.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Van, Bargár. Itt ez a pohár víz. Köpjön bele!
BARGÁR	(megütközik, megpróbálja kikerülni a nőt) Tudom, mit akar, de én nem, kérem...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	De bizony. Beleköpni! Vagy én...
PÉCSVÁRADI	(megragadja a vállát) Bargár! Ne gatyázzon annyit! Köpjön!
BARGÁR	(Beleköp a pohárba.) Na, meg vannak elégedve?
PÉCSVÁRADI	Most igya ki!
BARGÁR	Nem, inkább...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Inkább?
PÉCSVÁRADI	Inkább?
(Megragadják Bargárt, erőszakkal kiitatják vele a vizet.)
BARGÁR	(köpköd) Most boldogok? Legalább ezt a kurva poharat összetörhetem?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Törje, Bargár szaki, csak törje. Most már törheti.
KLINSZKI	Aljasok vagytok.
PÉCSVÁRADI	Ugyan, kedvesem, adnál tüzet?
KLINSZKI	Nem.
PÉCSVÁRADI	(elkapja a torkát, közben mosolyog Klinszkire) De adsz. A szentségit, tüzet!
NYÉKI	Adjon neki!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Borjús Teca! Miért nem ápolja a szerelmét?
BORJÚS	(úgy érzi, engedélyt kapott arra, hogy megmozduljon) Nem szabad! Embereket megalázni! Hogy gondolják? A Bargár éppen hogy feltámadt! Mit akarnak maguk?
(Nyéki mellé fekszik a földre. Sír.)
PÉCSVÁRADI	Rendet! A rend pedig azzal kezdődik, hogy összeszedik a holmimat. Mindent visszaraknak a helyére. Megértettük? Mindent, az utolsó szálig.
BARGÁR	Szaktársak, azt gondolom, a legjobb, ha engedelmeskedünk.
PÉCSVÁRADI	Keljen fel, Borjús Teca! Te is, Nyéki Karcsi! Szedjék össze a holmimat.
BORJÚS	Eddig tartott a fene nagy vidámság. A vége persze mindig az, hogy...
PÉCSVÁRADI	Az a vége, hogy rendet raknak maguk után. (Az eget nézi.) Mindjárt itt az eső. Keljen már fel, nem hallja?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Vége a táncnak. Ennyi volt. Mára ennyi. No, fel a fejjel.
KLINSZKI	(józanodik, és ez megzavarja) Most ki kivel van?
PÉCSVÁRADI	Senki sincs senkivel. Szedd inkább rendbe magadat!
KLINSZKI	(azért még nem józan) Uram, ön egy hölgyet sérteget.
PÉCSVÁRADI	Lát itt hölgyet valaki? Én egy rakás részeg szerencsétlenséget látok. Adjon neki valaki egy tükröt! Nézd meg, csak nézd magadat!
KLINSZKI	Nem vagyok kíváncsi magamra. Azt mondd meg, hol voltatok eddig!
PÉCSVÁRADI	Bújócskáztunk. (Talányosan felkacag.) Közben találtunk valamit...
BARGÁR	(mohón) Mit találtak?
PÉCSVÁRADI	Sok-sok finom port. Finom, fehér porocskát találtunk. Olyat, amilyet a Bargár szaktárs szokott rendelni Klinszki Vilmától...
KLINSZKI	(rángatja Pécsváradi mellén az inget) Te elárultad neki, te...
BARGÁR	(váratlan érdeklődéssel) És hol van most?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Jó helyen. Nem kell aggódni.
KLINSZKI	(elkeseredetten bődül el) Rablók! Adjátok vissza! Halljátok, adjátok vissza!
PÉCSVÁRADI	Mit, kedvesem?
BARGÁR	Tudja azt maga, nagyon jól.
PÉCSVÁRADI	Tegyük fel, hogy meghallottam, amit mondott, Bargár. Ez esetben is azt válaszolom, hogy ne próbálja beleütni az orrát más porába. Megértette?
BARGÁR	(ezúttal nem hagyja magát elnyomni) De mi lesz az én porommal ezután?
BORJÚS	(próbálja csitítani) Nem tud meglenni a pora nélkül? Mondtam magának, hogy nem is büdös a lába. Bármilyen hintőpor megteszi, egyébként is.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ezentúl majd tőlünk vásárolja.
KLINSZKI	Kisemmiztetek... tönkretettetek...
PÉCSVÁRADI	Jelents fel bennünket, kérlek, a rendőrségen. Ott a telefon... csak egész nyugodtan.
KLINSZKI	(tébolyodottan rohangál körbe-körbe) Hova dugtátok? Minden itt volt...
PÉCSVÁRADI	Ja, a finom por egyetlen tüsszentésre szerteszáll. Azért nem kellett volna annyit prüszkölnöd.
KLINSZKI	Megfizetsz te még ezért, Pécsváradi.
PÉCSVÁRADI	Meg, meg. Nézd, hogy vacog a fogam a félelemtől.
KLINSZKI	Telefonálok a rendőrségnek.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Csak bátran, kedvesem. Csak bátran. Örülni fognak magának.
(Klinszki bátortalanul elindul kifelé.)
BARGÁR	Ne menjen sehova!
NYÉKI	Kár erőlködnie, Vilma. Ez is rendőr, nem hallotta?
KLINSZKI	(lekuporodik) Rosszul vagyok.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ezt már megszoktuk. Újabb trükköt!
(Mindenki visszatér a bódéjához, pakolgatnak tovább.)
PÉCSVÁRADI	Hány kazetta tört el?
NYÉKI	Tizennégy.
PÉCSVÁRADI	Jó, Karcsikám, ezt számold hozzá amazokhoz.
NYÉKI	Hozzászámolom, Lászlókám.
PÉCSVÁRADI	Akkor frankón megbeszéltük, Karcsikám. Első osztályú áru.
NYÉKI	Első osztályú lesz, biztos lehetsz benne. Én csak tutira megyek.
(Klinszki feltápászkodik, és elindul kifelé.)
BARGÁR	Vilma elment telefonálni.
PÉCSVÁRADI	Csak hadd menjen. Kinek lesz abból baja, hogy a Klinszki telefonál?
BARGÁR	Nekem, kérem. Eddig még minden telefonálásból bajom származott.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nyugalom, Emil. Ránk számíthat - változatlan áron. Persze, csak ha megfontoltan viselkedik.
BARGÁR	Ez természetes. Megfontoltan. Hát persze.
NYÉKI	Akkor minden rendben. Nem?
PÉCSVÁRADI	Ahogy mondod.
NYÉKI	(csak úgy, mellesleg, rákérdez) És engem? Engem kihagytok az üzletből?
PÉCSVÁRADI	Egyelőre ki. Momentán, te is csak vevő lehetsz, Nyéki Karcsi. Az se semmi. Talán később egyezkedhetünk.
NYÉKI	Nem félsz?
PÉCSVÁRADI	Tőled?
NYÉKI	Nem. Vilma nagyon részeg (a fejével kifelé int) - tőle. Fecseghet.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Fecsegne? Annál még részegen is okosabb.
NYÉKI	Nagyon el van keseredve.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Magára vessen.
BORJÚS	(amennyire kis termete megengedi, felmagasodik) Mi van a szíve helyén, árulja már el! Kő? Vagy vörös csillag?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem tudok magára haragudni, bocsásson meg. Túlságosan kis pont ahhoz, hogy észrevegyem.
BARGÁR	Nyugtával dicsérd a napot!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Hú, most nagyon okosat mondott.
BORJÚS	Csak játssza az eszét, játssza! De én tudom, hogy sírás lesz ennek a vége.
(Klinszki tántorog vissza, zavaros a tekintete.)
KLINSZKI	Föladtalak benneteket. Föladtam magamat is. Ott rohadjatok meg, ahol vagytok.
BARGÁR	(elkeseredetten rázza a magatehetetlen nőt) Megbolondult? Mindent tönkretett.
KLINSZKI	Mindent. Mindenkit. Mindjárt itt lesznek a zsaruk. Elvisznek mindenkit.
BARGÁR	Hol van a por?
PÉCSVÁRADI	Nyughasson, Bargár! A dolognak ezt a részét bízza rám.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Milyen része van még a dolognak?
PÉCSVÁRADI	El kéne takarítani innen ezt a részeg ringyót. Sürgősen.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Helyes. De hova?
BARGÁR	És ki fogja eltakarítani?
PÉCSVÁRADI	(Bargárra néz, de másnak címezi a mondandóját) Nyéki Karcsi.
KLINSZKI	Mit akartok velem? Eltakarítani? Nem vagyok én szemét...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Arról beszélhetnénk, édesem...
NYÉKI	Én? Hogy én? A piszkos munkát rám bíznád... van eszed...
PÉCSVÁRADI	Igen. Benne vagyunk nyakig. Te is. A jövőd is.
BORJÚS	Lehet, hogy maguk benne vannak nyakig...
NYÉKI	Kussolj már, legalább ilyenkor fogd be a pofádat!
BORJÚS	Mit akarnak csinálni a Klinszkivel?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ezt bízza a barátjára.
(Borjús rémülten mered rá Nyékire.)
BORJÚS	Te, te képes lennél...
NYÉKI	Képes. Fölösleges érzelgősködnünk, Tecuska. Ha most megcsúszik alattunk a part...
BORJÚS	Mit akarsz vele csinálni?
(Nyéki elfordul tőle, de a nő ismét eléje kerül.)
NYÉKI	Ez mennyit szorozna nekem?
PÉCSVÁRADI	A készlet harmadát.
BORJÚS	Mit akarsz csinálni?
NYÉKI	(elnéz a nő fölött) Rendben. De biztos helyen van?
PÉCSVÁRADI	Ne aggódj! Ez az én dolgom.
(Nyéki hozzálát a feladatához, Klinszki hóna alá nyúl.)
KLINSZKI	Karcsika, már megint kezdi? Ne, itt ne, mindenki előtt...
NYÉKI	(a fülébe harapdálja a szavakat) Igaza van. Menjünk hátra a lerakatomhoz...
BORJÚS	Maradjatok itt!
KLINSZKI	(megpaskolja Borjús arcát) Édes pofa vagy, Tecus. De most menj a picsába!
BORJÚS	(rémülten üvölti a másik arcába) Ki fog nyírni, te hülye állat!
KLINSZKI	(bárgyún röhög) Nincs ennek akkora! Vagy igen? Te már csak tudod.
PÉCSVÁRADI	Vidd már a francba! Ha tényleg följelentett bennünket...
BORJÚS	Várj még egy picikét! Egy pillanat! (A pultja mögé sántikál.) Figyelj csak, Nyéki Karcsi!
(Pultja alól hirtelen egy ósdi, ormótlan pisztolyt ránt elő. A többiek szétrebbennek.)
PÉCSVÁRADI	Gyertek vissza, Nyéki Karcsi! Tegye el azt a játékszert, Tecus! Jó tréfa volt, de a végén tényleg el fog sülni...
BORJÚS	El ez. Nem hiszi?
(Pécsváradi felé lő, a férfi rémülten dobja magát a földre. Ebben a pillanatban elered az eső.)
BORJÚS	(ösztönösen átveszi a dolgok irányítását) Gyorsan, gyorsan! A ponyvákat! Húzzák már fel - ne is, inkább a fóliát... mire várnak? Na, mozgás, mert valakit seggbe lövök! Ez az. Gyerünk, Bargár, tempósan, a végén még bőrig ázunk.
(Behúzódnak a sátor alá, Klinszki kivételével. Borjús a pisztollyal sakkban tartja őket.)
BORJÚS	Gyere be, Vilma, szarrá ázol.
KLINSZKI	Inkább, mint hogy egy levegőt szívjak veletek.
BORJÚS	Hát akkor ázzál, szívem.
KLINSZKI	Ázok, szívem.
NYÉKI	(Borjús felé lépne, de ő egy mozdulattal visszaparancsolja a helyére) Tecus, rakd el azt a vackot!
BORJÚS	Ez nem vacak. Ez egy pisztoly. Biztosíthatlak, kiváló minőségű lőfegyver. “Családi örökség” (Schmeikálné felé biccent) - ezüst helyett.
NYÉKI	De mit akarsz vele itt, az ég szerelmére?
BORJÚS	Ó, több dolgot is. (Diadalmas mosoly jelenik meg az arcán.) Elkérni tőletek azt a bizonyos port. Ez az első és legfontosabb.
PÉCSVÁRADI	Őrült.
BORJÚS	Dehogy! Nem vagyok őrült. De az a kis hülyécske sem, akinek gondoltak. Borjús Teca, a buta kis cigánylány. Remek. Borjús Teca, aki semmit sem ért. Ó, így van ez már. Egyszer csak minden világos lesz. (Hosszan nevet.) Megvilágosodtam, Nyéki Karcsi.
NYÉKI	Tecus, ne bolondozz!
BORJÚS	De bolondozok. Az előbb még te bolondoztál velem. Azt hiszed, nem tudom, miért kellettem neked?
NYÉKI	Miért? Hadd tudjam már én is!
BORJÚS	Mert az egész piac a mi kezünkben van. Ez is, meg amaz is.
PÉCSVÁRADI	Kik azok a mi?
BORJÚS	(hadonászik a pisztollyal, hogy érvényt szerezzen a szavainak) Akik beverik a pofádat, haver, ha nem hozod elő az árut. Téged meg tízen dugnak meg egymás után a házad előtti buszmegállóban, Terézem, úgyhogy ne nagyon integess. De lehet, hogy a beledet a kezedbe adják, Pécsváradi Lacika! Tudod már, hogy kik?
PÉCSVÁRADI	Szállj be inkább te is!
BORJÚS	Ugyan! Csak nem fogok itt ilyen piti ügyekben balekokkal osztozkodni! (A pisztollyal int.) Na, hozd a szajrét!
KLINSZKI	Ne engedd el, mert meg fog lógni!
BORJÚS	(ismét nevet) Úgyis csak a sarokig jutna. Ott már várják...
PÉCSVÁRADI	Kik várnak?
BORJÚS	Az enyémek. A mieink.
PÉCSVÁRADI	Világos beszéd. Megyek, és hozom a port.
BORJÚS	(meggondolja magát) Azért megyek én is magával, Pécsváradi. Még eltéved.
(Elmennek. A maradók bénultan állnak, nem néznek egymásra.)
BARGÁR	Hihetetlen. Egyszerűen hihetetlen. (Köhög, rángatózik.) Az én szívemnek sok ez az izgalom. Fulladok.
NYÉKI	Miért vagyunk még mindig itt?
KLINSZKI	Bújjanak ki abból a vacakból! Elállt az eső.
BARGÁR	Teljesen elázott.
KLINSZKI	Rám fért. A második elázás mindig jót tesz. Már egészen normális vagyok. Hanem, kedves Teréz, nagyon szótlan egy ideje.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Az vagyok. Magukkal nincs mit beszélni.
KLINSZKI	No csak! Valami baj van talán? Nyéki Karcsi! Táncolni kéne, nem, Nyéki Karcsi...
NYÉKI	Hát, csak táncoljon, ha kedve tartja.
KLINSZKI	Táncolok is, táncolok bizony. Nyéki Karcsi! Mi lesz már a zenémmel? Jöjjön Bargár! Ropjunk egy alaposat!
BARGÁR	Nem nagyon van hangulatom hozzá, az az igazság.
KLINSZKI	Majd megjön közben. (Elkapja Bargárt, ráncigálja.) Zenét, Nyéki Karcsi, zenét minékünk, zenét!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Adjon zenét neki. Itt már mindenki megbolondult. (Hirtelen kienged a merev pózból.) Vilma, van még a pálinkából? Esküszöm, innék valamit.
KLINSZKI	Szolgáld ki magadat, kedves Teréz.
(Schmeikálné Klinszkihez megy, rövid tapogatózás után megtalálja a ruhája alatt az üveget. Előkapja, beléhúz.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Huj, de éktelenül büdös.
KLINSZKI	Proletárolaj, drágám. Ebből belógatsz egy fél litert, rögtön kész az ötvenhat.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Oh, az azért bonyolultabb, Vilma.
KLINSZKI	Egyáltalán nem bonyolultabb. A pálinka a munkásosztály öntudata.
BARGÁR	Ne politizáljon! Inkább a porral törődjék!
KLINSZKI	Elárulná, mit csináljak? Se pisztolyom, se Pécsváradim. Én egy szegény, szerencsétlen lány vagyok.
BARGÁR	A Tecus a maga barátnője.
KLINSZKI	Itt senki senkinek se barátja. Itt mindenki héja! Alig várja, hogy a másik elől ellopja a zsákmányt.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(talán a pálinka hatására, szokatlanul közvetlen) Nyéki Karcsi! Nem táncolunk? (Megpróbálja átölelni a férfit, aki vonakodik.)
NYÉKI	Sok lesz a táncból! Ne rángasson! Hallja?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ugyan már! Mi, vesztesek, tartsunk össze.
NYÉKI	Csodálkozom magán. Mindent elveszített...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Na és? Számít ez valamit? Egyszer fent, egyszer lent. Ezután is árulom... tényleg, Nyéki Karcsi, nem akar egy kitűnő nyakkendőt? Első osztályú áru.
NYÉKI	Soha nem hordok nyakkendőt.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ezt ha meglátja, rögtön megváltozik a véleménye.
NYÉKI	Hagyjon a nyakkendőjével.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	De nézze meg! Nézze csak meg! Francia márka. Pont megy a hajához.
NYÉKI	Nem akarok nyakkendőt venni. Mit akar?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Olcsón adom. (Erőszakkal a nyakába hurkolja a férfinak a nyakkendőt.) Most nézze meg, milyen jól áll! Nézzék, milyen jól áll a nyakkendő a Nyéki Karcsinak! Nem igaz?
KLINSZKI	Csodálatos. Ezt meg kell venni. El ne szalajtsa, soha vissza nem térő alkalom.
NYÉKI	Ejnye, hagyjanak már.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Milyen férfias így! Mintha kicserélték volna, Nyéki Karcsi.
BARGÁR	Ami azt illeti, tényleg megvenném a maga helyében.
NYÉKI	(ettől végképp robban belül) Na, most aztán elég! Maga csak trágyázza tovább az apukája tanítóföldjét!
BARGÁR	(méltatlankodva felvonyít) Hogy jön ide ez, kérem? A nyakkendő meg a trágyázás?
NYÉKI	Lószarszaga van a nyakkendőnek... (Schmeikálné szenvedélyesen nagyot húz a nyakkendőn.) Maga meg mit csinál? Megfojt, a szentségit!
KLINSZKI	Húzzad, ki tudja, meddig húzhatod!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Hogy megijedt! Csak nem gondolja, hogy megfojtom? Rendes emberért is ugyanannyit kapnék.
(Erőltetett kacajok, Nyéki végre kivonja a fejét a hurokból. Mindenki a bódéja homályába menekül.)
BARGÁR	Maguk miért nem mennek már haza?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Maga miért nem, Bargár?
BARGÁR	(legyint) Nekem nem sietős. Engem otthon nem vár senki.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Engem se.
NYÉKI	Engem... engem se.
KLINSZKI	Milyen érdekes!
NYÉKI	Mi érdekes?
KLINSZKI	Hát az, hogy engem se.
BARGÁR	Ilyen a mi szakmánk.
(Megint hallgatnak egy sort.)
NYÉKI	Én azt hittem, áru érkezik.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Milyen áru?
NYÉKI	Áru. Valamilyen. Jó áru.
(Hallgatnak.)
BARGÁR	Nekem is volt fülesem.
KLINSZKI	Fülese?
BARGÁR	Fülesem. Hogy jön valami.
KLINSZKI	Mi?
BARGÁR	Azt nem tudom. De hogy jön valami, az biztos.
(Ismét hallgatnak.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Maga merre lakik, Emil?
BARGÁR	(gyanakodva kapja fel a fejét) Az attól függ, kezit csókolom.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	A lakását kérdem. Ahol általában lenni szokott.
BARGÁR	Kérdezzen könnyebbet. Lehet, hogy szomszédok vagyunk.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Lehet. Akkor majd összetalálkozunk az utcán.
BARGÁR	Ja. Majd köszönök: kezét csókolom, Teréz.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Jó napot, Bargár úr. Hova, hova?
BARGÁR	Hát ide... csak ide... nem járok én sehova, kérem.
KLINSZKI	(a szokásos elbődülés) Alamuszi macska nagyot ugrik.
(Bargár ijedten húzódik össze, újabb támadást szimatolva.)
BARGÁR	Hogyan?
KLINSZKI	Nem magára mondom. A Borjús...
NYÉKI	Jól kibabrált velünk, annyi szent. Mindegy.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(gúnyosan elneveti magát) Hát ez nem jött össze magának.
NYÉKI	Micsoda?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	A Borjús Teca.
NYÉKI	Mire tetszik gondolni?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Az istállójára, Karcsi. Császár lehetett volna, ha a Borjúsékkal meg tud egyezni, nem?
KLINSZKI	A Borjúsék is?
NYÉKI	Mit a Borjúsék is?
KLINSZKI	Ők is futtatnak lányokat?
NYÉKI	Kikérem magamnak!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Hagyjuk ezt, Karcsi, nem áll jól magának.
NYÉKI	Rágalom.
BARGÁR	Nem zörög a haraszt, kérem...
NYÉKI	Nem szeretem, ha rám szállnak.
KLINSZKI	Senki sem szereti. Sebaj, Karcsi, marad elég kanca a placcon.
NYÉKI	Én magukkal nem tárgyalok.
(Nyéki elfordul, a többiek pakolnak.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Szintén kaptak üzenetet?
BARGÁR	Üzenetet? Kitől?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Üzenetet, hogy várjanak itt.
(Borjús tér vissza Pécsváradival, aki újságpapírba csomagolva hoz valamit a kezében. Borjús a hátába nyomja a pisztolyt.)
BORJÚS	Tegye le oda az asztalra! Így. Rendben is vagyunk.
NYÉKI	Honnan van magának pisztolya? Nem Csikágóban vagyunk.
BORJÚS	Majdnem.
PÉCSVÁRADI	(félig pityeregve) Vigye a francba! Hallotta? Vigye a francba!
BORJÚS	Ne sürgessen. Mindennek eljön a maga ideje.
KLINSZKI	Most mit csinálunk?
BORJÚS	Várunk.
BARGÁR	Mire várunk?
BORJÚS	Várunk.
PÉCSVÁRADI	(erősödik a pityergése) Legalább ne lássam. Vigye innen!
BORJÚS	(észreveszi, hogy a másik az összeroppanás határán van. Elneveti magát.) Nyugalom! Csak nem fog sírni, Lacika?
PÉCSVÁRADI	De igen. Igen is, sírni fogok. Sírni, sírni, sírni.
(Sírógörcsöt kap. Sokáig zokog. Özv. Schmeikálné odalép hozzá és erősen pofon üti.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Szégyellje magát!
PÉCSVÁRADI	Nem szégyellem. Gyűlölöm ezt a rohadt piacot. Gyűlölöm ezt a rohadt kócerájt! A maguk pofáját, ahogy minden nap kijönnek ide álmosan, isszák a kávét, zabálják a sültkolbászt... én nem akarom ezt... én nem akarok így megöregedni...
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(némiképp megenyhülve) Nyugodjon meg.
PÉCSVÁRADI	Nem nyugszom! Nekem régen el kellett volna már mennem ebből a szar országból. Én Csopakon boldog voltam. Az én szüleim a lábukat nem törölték volna olyan senkibe, amilyen én vagyok. Úristen, hova jutottam én! Ki vagyok én?
NYÉKI	Egy nagy senki vagy. Aki ide jutott.
PÉCSVÁRADI	Én tehetséges teniszező voltam. Bomlottak értem a nők...
KLINSZKI	Amíg ki nem próbáltak az ágyban.
PÉCSVÁRADI	Nem akarok megöregedni így. Én sehogyan sem akarok megöregedni. Olyan legyek, mint a Bargár? Minek él a Bargár? Hát kinek él a Bargár?
BARGÁR	(ég felé emelt tekintettel) Na tessék! Már megint velem foglalkozik. Ül egy csőre töltött pisztollyal szemben, és megint velem foglalkozik. Hülye maga, kérem? Képtelen analizálni a helyzetét? Az istenit neki... már megint fulladok. (Hosszan zihál, köhög.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem kell pánikba esniük. Borjús csak menjen a porral, ahova akar. De ide nem jöhet vissza többet.
BORJÚS	Ki akar ide visszajönni?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Te, édesem. Te. Mit gondolsz, meddig lesz elég az a pénz, amit abból a kis csomagból kinyersz? A kockázat sem éri meg. Magyarországon, ma, porban utazni? Hol élsz, te kis hülye! Honnan fogsz újabb adagokat szerezni? Agyonvernek a kuncsaftjaid, fiacskám...
BORJÚS	(tőle szokatlanul erős gúnnyal) Meghat az aggódásod! De fölösleges. Egyébként, neked miért kellett volna annyira a por, ha nem ér semmit?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nekem más miatt kellett.
KLINSZKI	Neki a Pécsváradi miatt kellett.
NYÉKI	Pécsváradi le akart falcolni innen. Ez világos. Neki beugró lett volna a...
KLINSZKI	(megrázza magát, kitisztul a hangja) Nem kell megmagyarázni. Borjús Teca, vidd innen a motyódat, és hagyj minket élni!
NYÉKI	Tényleg, menj már, Teca, hagyj minket!
BARGÁR	Csatlakozom. Menjen innen. (Toppant egyet.) Sőt, takarodjék!
(Borjús vészjósló nyugalommal hallgat. Aztán felfedezi magának Schmeikálnét.)
BORJÚS	Maga nem mond semmit, Schmeikálné?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Mondtam az előbb: képtelen vagyok észrevenni magát.
(Borjús odapenderül hozzá, a homlokához nyomja a pisztoly csövét.)
BORJÚS	Így se... aranyom...?
(Schmeikálné arca rezzenéstelen marad. Keményen nézi Borjúst.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ugyan! Na, gyerünk, lődd szét a fejemet! Hiába nyomod ide a homlokomhoz. Megvetlek, aranyoskám.
(Borjús szakértő mozdulattal, a pisztoly agyával csapja le Schmeikálnét. Az asszony eldől, de nyomban fel is tápászkodik.)
PÉCSVÁRADI	Hé, te állat...! (Schmeikálné segítségére akar sietni, de Borjús pisztolya visszatartja.) Nagyon fájt?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Semmi baj, László. Kicsit vérzik. Semmi baj.
BARGÁR	(eddig nem tapasztalt bátorsággal ront Borjúsra) Szégyellje magát! Megütni egy nőt! Ez már mindennek a teteje. Tűnjön el, Borjús Teca, mert nem felelek magamért.
BORJÚS	Ugyan, Bargár! Elfelejti, hogy velem együtt a pora is eltűnik?
BARGÁR	A föld alatt is megtalálom, ne féljen!
BORJÚS	És mit csinál, ha megtalál?
BARGÁR	Kitekerem azt a szép nyakát.
(Borjús int a pisztollyal, Bargár jobbnak látja visszavonulni.)
KLINSZKI	Ideje hazamenni.
PÉCSVÁRADI	Minek?
KLINSZKI	Mindenkinek kell legyen otthona. Jössz?
PÉCSVÁRADI	Persze. Várj, elpakolok.
(Pakolnak.)
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Holnapra ígértek egy pár széket. Karcsi, megkérhetem majd, hogy segítsen lepakolni?
NYÉKI	Természetesen, kedves Teréz. Lászlókám, a dolognak akkor utána nézek.
PÉCSVÁRADI	El is várom, Karcsikám.
(Pakolnak.)
BARGÁR	Mintha nem látnék jól... megint...
PÉCSVÁRADI	Honnan jön ez a rettenetes szarszag?
BARGÁR	A szájából, fiacskám...
(Pakolnak.)
KLINSZKI	Nem maga mondta, Teréz, hogy tud gitározni?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Szegény uram... tudott... de az rég volt már.
BARGÁR	Nem davajgitárra gondoltunk.
NYÉKI	Adja ide! Várjanak egy kicsit, hangolnom kell.
(Nyéki gitározik, Schmeikálné énekel, a többiek áhítattal hallgatják őket. Angyal száll el az ócskapiac fölött.)
BARGÁR	Ez szép. Ez csodálatos. Ez Bach volt, nem?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Nem, ez egy operettből való.
BARGÁR	Az majdnem ugyanaz.
(Schmeikálné belekezd egy újabb énekszámba.)
BORJÚS	Ne énekeljen!
(Schmeikálné tovább énekel.)
NYÉKI	Lődd le! Mit gatyázol? Ha nem hagyja abba, lődd le!
BORJÚS	Fogd be a pofád! Elhallgatni!
(Kibiztosítja a fegyvert, Schmeikálné elhallgat.)
KLINSZKI	Utoljára mondom, takarodj innen, Borjús! Nincs többé helyed itt.
BORJÚS	Várnom kell.
KLINSZKI	Nem kell várnod. Telefonáltam. Elmarad.
BARGÁR	Mi marad el?
KLINSZKI	Mindegy, Bargár szaki. Pakoljon, és menjünk.
(Pakolnak.)
BORJÚS	Hát akkor... viszlát! Mondom, a viszont látásra. Köszönni még köszönhetnének.
(Elindul, ezt már nem bírja idegekkel Bargár, és rátámad.)
BARGÁR	Nem! A port nem fogja elvinni!
(Kikapja Borjús kezéből a csomagot, futni kezd vele. Borjús utána lő. Bargár elvágódik.)
NYÉKI	Lelőtted, te állat!
BORJÚS	Nem rá céloztam. Esküszöm, hogy nem rá.
KLINSZKI	(a Schmeikálné bódéjának eresze alatt lógó régi fényképre mutat) A fényképet találta el.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Hogy rohadna le a kezed, Borjús Teca!
BORJÚS	Mit sajnál azon a szar fényképen?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(leemeli a fényképet, csókolgatja) Antal! Szegény Antal! Nagyon fájt? Ugye, nem szenvedtél sokat? Milyen meggyötört a tekinteted... Holnap eltemetlek... Ne félj, gyönyörű sírkövet tetetek föléd... Maradj most így, alszik a baba...
(Pécsváradi ocsúdik elsőnek, Bargár fölé hajol.)
PÉCSVÁRADI	Bargár! Megütötte magát?
NYÉKI	(Bargár nyaki ütőerére teszi a kezét) Te, ez meghalt!
BORJÚS	Ne hülyéskedjetek! Jó vicc!
NYÉKI	Pedig meghalt. Biztosan a szíve.
BORJÚS	Telefonálni kéne a mentőkért.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Rossz a telefon.
(Hirtelen-nagy csönd, összenézés.)
BORJÚS	De hát eddig... ti mind...
NYÉKI	(kiveszi Borjús kezéből a pisztolyt, leteszi az asztalára, kedvesen beszél hozzá) Nem érted te ezt mégse, Borjús Teca! Tedd el azt a vacakot és szedd össze a holmidat. Na, siess már!
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	(megragadja Nyéki kabátszárnyát) Támassza föl!
NYÉKI	Én? De hát én... hogyan?
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Ahogy az előbb.
NYÉKI	(kínban) Nem lehet! Nem tudom. Úgy már nem.
ÖZV. SCHMEIKÁLNÉ	Próbálja meg! Hallja, próbálja meg!
KLINSZKI	(azokkal a mozdulatokkal, amelyeket az előbb Nyékitől látott) Bargár! Kelj fel és járj! Hallod? Kelj fel és járj! Bargár Emil, kelj fel, kelj fel, szépen kérlek, kelj fel, kelj már fel, Bargár szaki, Bargár sporttárs...
(Tanácstalan csend. Pécsváradi ébred belőle először.)
PÉCSVÁRADI	Na, pucolás innen, de gyorsan. Ez kész van.
NYÉKI	És a porral mi lesz?
PÉCSVÁRADI	Megint eleredt az eső. Az majd kimossa alóla...

(Abban a sorrendben, ahogy kapkodva összepakoltak, gyors léptekkel kimennek a teremből. Egyre erősebben záporozik az eső Bargár mozdulatlan tetemére.)