# 12. ERDŐFÜLE

1514-ben Phileij István nevében szerepel. (SZOKL. III. 184.) 1567-ben Fwle néven jelentkezik (C. Suciu: Dicţionar istoric.; Jakab– Szádeczky: Udvarhely vm. 268.) 13 kapuval, 1576-ban pedig mint Füle (C. Suciu: i.m.).

Egykori régi temploma a XIII–XIV. században, illetve annak fordulóján épülhetett, átmeneti stílusban, félköríves szentéllyel. Ebből a korból való a déli kapu félköríves kerete, korai körtetagokkal, a faragott kövekből épített diadalív és a templom keleti oromfala.

Később a gótikus kor hagyott emlékeket a templomon. A szemöldökgyámos nyugati kapu a késő gótikus építésből származik.

Gótikus a torony is, amely belül nyolcszögű, Benkő szerint a templom építője: „a Fülei Ős és Szép famíliáról való Fosztó Máté Barát”. (Dávid L.: A középkori Udvarhelyszék. 103.)

1758-ban a tornyot magasították – most már belül is négyszögbe –, és javították a templomot, amint Benkő írja: „Füle Templomát és Tornyát szépen megújította”.

A múlt században falfestményeket fedeztek fel a templomban. Ezekből 1884-ben Huszka József, a hajó északi falán Szent László legendáját azonosította. Felismerhető részletei: Felvonulás, Csatajelenet, Üldözés, Viadal, A kun vezér lefejezése, Pihenés. Hasonló Homoródszentmárton, Maksa és Sepsikilyén falképeihez. Keletkezési idejét a XIV. század második fele, XV. század eleje közé teszik.

1897-ben tárták fel s írták le a Szent László képsor alatt húzódó, négy külön jelenetből álló képsort. Az elsőn katolikus pap alakja, kezében könyvvel, előtte térdeplő alakkal, mitikus állati alakokkal körülvéve (pl. ló törzzsel, de lúdéhoz hasonló fejjel). A második képen két tört szája felé fordító alak, nyolc trombitát fújó angyal. A harmadik képen az oltár előtt Mária a kis Jézussal. Negyediken – feltételezetten – a három cserhalmi hős, királyi koronával: Salamon király, Géza és László (így vélte Karácsony Béla. Lásd: A fülei ref. templom. 326.)

A boltíves fal keskeny szegélyén még felszínre került négy kép.

Az első képen Szent Ludger püspököt sejtik, de ez bizonytalan. A második képen trónoló Krisztus, amint az ítéletkor szájából kétélű kard jön ki. A harmadikon Madonna, a negyediken pedig három magyar szent: István, Imre és László látható. (Dávid L.: i.m. 106.; Balogh J.: Az erd. renaissance. 37/16.; Kovács: Magyar ref. templomok. I. 160.; Bíró: Erdély művészete. 65.; Arch. Értesítő. 1885. 2215–2216.)

A régi templomot 1897-ben lebontják. Csak a tornyot hagyják meg és talán a hozzá csatlakozó nyugati hajófal egy részét. A torony mellé új, nagyobb templomot építenek. A régiben az utolsó templomozás 1897. jún. 27-én volt.

Két régi harangja közül a nagyobbat 1848-ban beolvasztották, a kisebbiken „O REX GLORIE” felirat van, maiusculás betűkkel. Hasonló felirat volt a beolvasztott harangon is. A betűk alapján a XIV–XV. század fordulóján önthették. (Orbán: Székelyföld, I. 224.; Ref. Szemle. 1963. 44.)

Erdőfüle egykori tiszta katolikus lakossága a reformáció óta református, templomával együtt.

A XVIII. században református anyaegyház és e század elején is az. (Benkő J.: Transsilvania. II. 189.)

Más egyház nem volt.

Református templom, földrengés után

Református templom