# 3. BARCAROZSNYÓ

1331-ben Rosnou néven jelentkezik a forrásokban. (C. Suciu: Dicţionar istoric.; Györffy: Az Árpád-kori. I. 831.)

1343-ban Rosnow, 1388-ban villa Rosarum, 1427-ben oppidum Rosno, 1564-ben Rosenau, 1585-ben Rosnyo (C. Suciu: i.m.) formában fordul elő.

A német lovagrend alapítja 1225-ben.

1394-ben István, mint a Szt. Mátyás templom papja, felhatalmazásokat kap Balázs, esztergomi vikáriustól. (Urkundenbuch. III. 26.)

1388-ból ismeretes Bertalan plébános, Mihály és István presbiterek neve. (Beke: Az erd. egyházmegye. 24, jegyz.) Legkésőbb tehát ekkor plébániatemploma van Rozsnyónak.

1394-ből és 1404-ből templomának védőszentje is ismeretes: Szent Mátyás. (Beke: i.m. 24, jegyz, Zimmermann, 37. után)

1442-ben István a plébános (Urkundenbuch. V. 102.).

A XIII. századi templom eredetileg háromhajós volt, de a sok átalakítás után csak törpe mellékhajói őrizték meg az eredeti boltozatot. Késő gótikus bordáinak gerincei csörlődött gyámkövekre futnak. Az egyik zárókövön Rozsnyó címerét faragták ki: korona fölött három rózsa, alatta pedig egy. Egy másik zárókő dísze kehely.

A mellékhajók záródása egyenes, a főhajó szentélye sokszöggel záródik.

Az ajtókereteket, az ablakokat átalakították, a főkapuzatot szintén.

Építési idejét a XIII. századra, a későbbi gótikus átalakításokét a XV. századra teszik. (H.Wächner: Kronstädter Heimat. 108.; V. Drăguţ: Dicţionar enciclopedic. 261.)

Legkésőbbi a sekrestye ajtókerete, amelynek egyszerű reneszánsz keretelése bizonyítja, hogy a prázsmári és szászhermányi ajtókeretek mesterétől származik. A mennyezetfestmény XVI. századi. (Balogh J.: Az erd. renaissance. 281.)

A templomot várfal vette körül. 1831–33-ban egy részét lebontják. Fenn a várban kápolna is állott Szt. György tiszteletére. Bizonyosra vehető, hogy a vár építésével egyidőben épült a kápolna, sőt templom is épült a várban, a lovagrend idejében, előbb fából, majd a lovagrend távozása után kőből. 1770-ben bontják le. (Komm mit. 1978. 91.) Sőt 1976. évi ásatások alapján XI. századi templomot is feltételeznek. (Fabini)

Az 1650. május 3-i feljegyzés szerint adományokat gyűjtenek kápolna építésére, ami a régi újjáépítését jelentheti.

A múlt század közepén oldaltámos falmaradványai még láthatók voltak. (Orbán: Székelyföld. VI. 366.; H. Wächner: i.m. 109.) és ma is láthatók romtöredékei. (Komm mit. 1978. 92.)

Miután a német lovagrend elhagyta a Barcaságot, betegápoló keresztesek a vár alatt egy ispotályt építenek. Ennek alapjait egy építkezés alkalmával találták meg, valamint egy ezüst kelyhet, melynek felirata reformáció előtti időkre utal: „Ave Maria, Gott hilf, Gott hilf.”

A brassói múzeum őrzi. (H. Wächner: i.m. 106.)

A vár alatti és templom körüli lakosság a középkorban katolikus volt, mert a német telepesek már így jöttek ide. A reformáció idején lutheránusok lesznek, a templommal együtt.

A XVIII. században lutheránus anyaegyház és e század elején is az. (Benkő J.: Transsilvania. II. 208.; Helységnévtár. 1913.)

Lutheránus templom