# 161. ZSIDVE

1309-ben Sido, 1319-ben Sythwe, 1332-ben Syiue, 1364-ben Sytwe, 1587-ben Sittve néven jelentkezik az oklevelekben. (Györffy: Az Árpád-kori. III. 563.; C. Suciu: Dicţionar istoric.)

1309-ben plébániatemploma van, papja, János a székeskáptalan és szász papok perében a kisküküllői dékánság papjait képviseli (univertitatem sacerdotum archidiaconatus de Minori Kukullo. (Györffy: i.h.) 1332-ben Jakab a papja, aki a pápai tizedjegyzék szerint 80 dénárt fizet és ismét 80 dénárt. (Györffy: i.m. III. 564.; Beke: Az erd egyházmegye. 148.; Documente. XIV. C., III. 131,148.) 1448-ban név nélkül említett plébánosa panaszára Hunyadi János rendelkezik Küküllővár urainak túlkapásai ellen. (Urkundenbuch. V. 259.) 1450-ben Tamás plébános egy közjegyzői oklevél hitelesítésénél van jelen. (Urkundenbuch. V. 299.)

1434-től a falu a nagyszebeni Mária-templom egyházához tartozik.

A XIV. század elején már álló Szt. Cecilia templomából csak a szentély alépítménye maradt meg. Román kori XIII. századi templomát a XIV. században gótikus stílusban átépítik. Kettős várfal vette körül, melynek csak töredékei maradtak. A sokszög három oldalával záródó apszisát egyenes fallal és gúlaboltozattal cserélik fel. 1797-ben a régi helyett egészen új hajót építenek, és az északi oldalán mellékhajót csatolnak hozzá, cseh boltozattal.

Erdély egyik legértékesebb szárnyas oltárát a XVII. században Tatárlaka templomának adják el. 1508-ban készült, Vincencius Cibiniensis festette, amit felirat örökít meg: „Perfectum est presens opus per magistros Simonem sculptorem et generum suum Vincentium pictorem Cibiniensem Anno Domini Millesimo Quingentseimo octavo.” (Balogh J.: Az erd. renaissance. 214.) Stílusában már reneszánsz vonások jelentkeznek.

Zsidve templomának mai oltára 1795-ben készült barokk stílusban, a keresztrefeszítés képével.

1559-ből származó harangjának felirata: „Deo soli gloria Sigismund Srundenmacher 1559.” 1858-ban újraöntik. Változatlanul maradt kisebb harangja 1681-ből való; felirata: „Gloria in excelsis Deo et in terra pax hominibus 1681.” (Komm mit. 1986. 90.)

1531–1540-es évekből származó talpas serlegének talpazata reneszánsz díszítésű. (Balogh J.: i.m. 335.)

A török betörések korától kettős várfal vette körül. 1808-ban a kis déli fal kivételével lebontják, az északi bástyatoronnyal együtt.

1804-ben tornyát megújítják és 45 méterre magasítják. (Komm mit. 1886. 87.)

Középkori tiszta katolikus lakói a reformáció során lutheránusok lesznek, a templommal együtt. A XVIII. században lutheránus anyaegyház, és e század elején is az. (Benkő J.: Transsilvania. II. 211.; Helységnévtár. 1913.)

Lutheránus templom