# 6. ZORD IDŐK VISZONTAGSÁGAIBAN

Nem lehet felmérni, hány település és templom pusztult el véglegesen a nagy tatárjáráskor. Több település és templom beszél azonban arról a korról, amikor délről a tatárok, majd később, egészen a XVII. század végéig, sőt még a XVIII. század elején is mindenfelől török és tatár betörések zúdultak az egyházmegyékre s települések egész sorát pusztították el templomaikkal együtt. Így az 1661. évi tatárhadjárat, mely egész Erdélyen végigzúdul, csak Csíkban 26 templomot éget fel. (Benedek Fidél: Tatárbetörés Csíkba 1661-ben. 77.) A hadjárat végén Marosvásárhelyen 170 000 fogoly várja sorsát és 200 000-re növekedik számuk mire Dél-Erdélyen át a tatárok kivonulnak.

Nem kisebb a pusztulás a Basta korszak és a fejedelmi torzsalkodások véres küzdelmei során. Néhány kiragadott példa méltán szemlélteti a pusztulást.

1601-ben és 1603-ban Vasasszentgothárd csaknem teljesen kipusztul, Vasasszentivánon mindössze 2 református marad életben, a templom rom. A Beszterce vidéki Besenyőn csak 14 család éli túl a pusztítást. 1643-ban a templom rom. Aranyosszentmiklóson 5 lélek, Boncnyíresen 2 lélek menekül meg a halálból, a templom 1643-ban romban hever. Buzán 4 lélek, Centén 5 lélek, Feketelakon 5 lélek marad, Kerlésen pedig egyetlen egy sem. Kisdevecseren 6 lélek, Kisfülpösön 5 lélek menekül meg, Bethlenkeresztúron, amint Hodor írja: „itt csak volt református templom, melynek puszta falai közt a fül csak csendességet hall a madarak napestig való csevegésén kívül”. Ugyanitt a lutheránus lakosságból a XVIII. század végére csupán két család marad.

1661-ben a Kajántó környékéről a templomba menekült lakosságot a tatárok az ostrom után lemészárolják.

Hasonló sorsra jut ugyanabban az évben Kebeleszentiván környékének lakossága is. Ugyanekkor Kisszentlőrinc annyira elpusztul, hogy lakói közül csak egyetlen református éli túl az eseményeket. Nyárádszentmártonban a templomba menekült nép tűz áldozata lesz, a tatárok szalmával veszik körül a templomot, majd felgyújtják.

Borberekről krónikás énekli meg az 1661-es pusztulást:

„Búd, gondod érkezik Alvinc, Borberek,
Mert rajtad voltak fene pogány népek,
Nagy károdra lőnek az barbarus ebek.
Kin síránkozhatnak minden rendbeliek.”

(Köröspataki)

A pusztulás 1685-ben is ismétlődik: Balázsfalván 1659-ben a templomba menekült népet lemészárolják. Vérden csak 11 udvar marad, Bacán 5–6 lélek. Csákigorbó a török hódoltság közelsége miatt elnéptelenedik. Holcmányban 400 lélekből 15 család menekül meg. Csicsókeresztúron a templom üresen kong, a XVI. század végén senki, se pap, se mester nem jár ide. 1705-ben, amikor visszafoglalják a katolikusok, 7 „bokor” katolikussal szemben mindössze 3 bokor kálvinista van, de ez utóbbiak is később költöznek ide. A XVIII. század elején Galacfalva temploma hívek nélkül áll.

A középkori zord idők teremtették meg az erőddé alakított és várfalakkal körülvett templomokat. De ezek sem tudták megmenteni a népet a nagy vérveszteségtől és sok templomot a felégetéstől.

A veszteségek egyik következménye, hogy amíg kezdetben alig ismerték a vegyes településeket, és a nép vallás szempontjából is egységes volt, a XIII. századtól a pusztává lett vagy meggyérült lakosságú településekre keleti szertartásúakat telepítenek. Ez a folyamat különösen a nagy török hadjáratok korában erősödik, amikor a Balkán a török felvonulás útjává válik nyugat felé. Ez a folyamat négy évszázadon keresztül folytatódik, amikor a jobbágy nélkül maradt nagybirtokosok betelepítéssel próbálták pótolni a munkaerőhiányt. Ez magyarázza, hogy a Székelyföld, ahol nem volt általános a nagybirtok, miért tudta majdnem mindenütt tisztán megőrizni településeit. Ezzel szemben a Maros, a Szamos mente, a Mezőség, valamint a nagyobb, gyakoribb és korai támadásoknak kitett Dél-Erdély, a Szászföld nem tudta kiheverni veszteségeit.

Verancsics szerint 1550-ben az addig egy vallású három nemzet (Siculi, Hungari, Saxones) aránya Erdélyben az összlakosságnak egy-egy negyedét teszi ki, vagyis összesen a lakosság háromnegyedét képezi. (Chorographia Transsylvaniae.) Két évszázad múlva ez az arány negatív értelemben teljesen megváltozik. Ebben talán részes az is, hogy ezalatt a nép vallási egysége is felbomlik.