# TELEGD.
(TELEK. THELEGD.)

Központja a Csanád nemzetség ugynevezett Erdőháti birtokainak, melyek itt sok részjószágon kivül Telegd, Bertény, Borostelek, Szakadát, Szabolcs, Pósalaka, Sonkolyos, Dubricson, Telki, Jenő, Battyán, Telkesd s még egyszer ennyi, anyai jogon nyert községből állottak.*Ez erdőháti birtokaikról László és Tamás 1257-ben maguk vallják «sicut pater eorum et alii antecessores sui ante tempus Tartarorum possederant ab antiquo.» WENZEL G: Árpádkori uj okmánytár. VII. 476. 1.

{429.} Monostoros,*E munka II. kötete 456. s köv. 11. és 36. s köv. 11. majd várrá alakított fészke a Csanádok bihari ágának, mely e birtokáról utóbb Telegdy nevet vett fel, s Csanád érsektől kezdve,*E munka II. kötete 456. s köv. 11. és 36. s köv. 11. Telegdy István királyi kincstartóig annyi fenkölt szellemü s munkás fiat adott a hazának.

Árvizjárta határán a földművelés ugyan nem virágozhatott, s azért püspöki tizede is a XIII-ik században csak negyven kepe, mindemellett egyházi javadalma a jelentékenyebbekhez tartozott: lelkészének szeretetadománya egy fertó volt, pápai tizede huszonöt garas, s már 1336-tól kezdve két lelkész állott egyházi ügyeinek élén.

Eme kedvező viszonyainak bizonysága egyháza is, mely jelenleg a helv. vallásnak birtokában van, s melynek öszhangzó, szép arányait a mellékelt fel-, és alaprajz hiven tünteti fel. (XXIX. tábla és 50. szám.)

50. sz. – A mező-telegdi egyház alaprajza.

Első tekintetre látható, hogy csúcsives épület, melynek csak tornya nem felel meg ez építészeti izlés szabályainak, de az utólag, a mult században keletkezett; az egyház eredetileg torony nélkül állt. Alaprajzán feltünő a szentély állása, mely nincs egyenes irányban a nyugati oldal központjával, s az itt létező ajtóval. Valószinűleg a hajónak éjszaki s nyugati oldala egy még régebbi, románkori egyház maradványa.*E régi egyházra vonatkozólag mondja Telegdy Mihály és Miklós 1561-iki osztálylevele: «antiquitus fuisse quandam Capellam ab ipsis forsan antecessoribus eorum (Telegdiek) olim fundatam; verum tamen egregius quondam Stephanus Thelegdi ... templum S. Stephani propriis suis impensis ampliasset et ædificio, ut conspicitur, insigni decorasset ... donisque et bonis dotaverit ... in tenera ætate me (Telegdi Mihály) constituto et sub tutela ipsius existente.» Br. Vesselényi-család levéltára. Másik feltünő sajátsága a hajó támjainak kiszökellése, mely oly nagy, hogy a két legnyugatibb tám szélességébe átjárások törvék, ami a közlekedés megkönnyítése végett történt. Ajtaja az egyháznak kettő van, a déli s nyugati oldalon; ez utóbbi leszelt csúcsives kőbéllettel bir, de a másiknak kőbéllete már hiányzik, s egy darabja a lelkészi lak udvarán hever. Benn ugy a hajó, mint a szentély most famennyezetes, de hajdani boltozatának nyomai az oldalfalakon még meglátszanak. A hajó déli oldalának ablakai már átalakitvák, egykori kőbélletök darabjai szintén az udvaron hevernek s csúcsivesek valának, mint a szentély ablakai, melyek közől kettőnek mérműveit a mellékelt rajzok tüntetik fel. (51. szám.) E mérműveken már jelentkezik {431.} a halhólyag, a kései csúcsives építészet ez idoma, mely már maga is tájékozást nyujthatna ez egyház keletkezése felől; de van még biztosabb adatunk is. Szentélyének éjszakkeleti oldalába, 3 m/ magasságban egy 92 c/m hosszu s 15 c/m széles kőlap van befalazva, mely, mint mellékelt rajza mutatja (52. szám), feliratos, s felirata e következő:

Mai olvasással:

HOC TEMPLUM EST CONSTRUCTUM ET CONSECRATUM AD HONOREM S. REGIS STEPHANI ANNO DOMINI 1507.

51. sz. – A mező-telegdi szentély ablakának mérművei.

52. sz. – A mező-telegdi egyház felirata.

Ez egyház tehát hazánk apostola, a Csanád nemzetség ős rokona, Szent-István király tiszteletére épült a XVI-ik század első éveiben. Ekkor Telegdy István volt ez egyház kegyura s kétségkivül annak épitője is.*Fentebb: 430. 1. 3. idézet. Mindemellett makacsul tartja magát Telegden a hagyomány, hogy ez egyházat még Szent-István király építette, feledve még azt is, hogy saját tiszteletére csak nem emeltethette. A szentély déli falába 1.78 m/ magas s 76 c/m széles veresmárvány lap van befalazva, mely, mint mellékelt rajzán látható (XXX. tábla), belső terében a Telegdyek ismeretes czimerét a két vivódó sólymot kétszer: csőrsisak tetején és paizs mezejében tünteti {432.} fel, legfelül pedig Szent-Mihály főangyalt, a paradicsom főnökét jobbjában pallossal, baljában pedig mérleggel, melynek serpenyüjére egy felől az ember lelke, más felől a gonosz szellem jelképei vannak ültetve. A kőlap szélein e felirat fut körül:

Mai olvasással:

Stephanus Thelegdi Regis Deinde Regni Hungariæ Thesaurarius, Externis Regibus Notus, Charusque, Hoc Saxum Perpetua Sibi, Posterisque Suis Quiete Posuit Anno 15

Az évszám nem teljes, az egyes és tizes számok hiányzanak, amint az nem egyszer előfordul oly emlékköveknél, melyeket az illetők még életökben készíttettek oly reménynyel, hogy halálók évét a hálás utódok majd kivésetik. Ez emlékkövet is a rajta megnevezett Telegdy István még életében készíttette, de 1514 előtt, mert ekkor már áldozatául esett a pórlázadásnak; az egyház s az emlékkő keletkezése tehát egy időre esik s ugyanegy személyben, Telegdy Istvánban üdvözli mindkettő alkotóját. Mikor ez egyházat emeltette, ugyanakkor saját és maradékai számára sirboltról is gondoskodott a kegyurakat megillető helyen, a szentélyben.

De ez emlékkő átellenében, a Szentély éjszaki falába illesztve van egy másik, hasonló nagyságu, szintén veresmárvány lap, mely mint ugyancsak mellékelt rajza mutatja (XXXI. tábla) domborműben sisakos, pánczélos vitézt mutat, ki élő oroszlánon áll, baljával pallosa markolatát fogja, jobbja pedig csapásra emeli buzogányát. Sajnos, hogy orra már letört, de mindemellett ez alak oly élénk, hogy szinte mozdul; ezt nem halottról készítették. A sirkövek rendszerént fekvő, alvó hősöket mutatnak, itt ellenkezőleg; azért semmi kétség, hogy e {433.} márványlap nem sirkő, hanem inkább kőből faragott arczkép, mely alatt nincs ugyan felirás, de anélkül is tudhatjuk, hogy az nem lehet más, mint az átellenes emléklap készítője, az ép oly bölcs, mint hős és vallásos Telegdy István.*SZALAY L: Magyarország története. III. 424. 471. 514. 521. 11. Tagjain azon kor főurainak ruházatát s fegyverzetét szemlélhetjük. De ő nem nyugszik itt; Temesvár vidékén a lázadók kezébe került s azok szétmarczangolták.

A két emléklap között, a szentély keleti végében emelkedett az egyház főoltára Szent-István király tiszteletére; eszerént Telegdy István magasra emelt buzogányával az oltárnak épen evangeliomi oldalánál állott, mintha sejtené a jövőt s romboló kezektől védeni akarná azt. Ezenkivül volt még egy más oltár is a Szentlélek Isten tiszteletére külön igazgatóval s javadalommal, és kellett még legalább egy harmadik oltárnak is lennie, de erről már megfeledkeztek történeti forrásaink.

A kitünő egyház megfelelő szerelvényekkel rendelkezett, s közöttök lehettek olyanok is, melyek az ép oly buzgó, mint áldozatkész Csanád érsektől származtak. Telegdy Mihály és Miklós 1561-iki osztálylevele ezer kétszáz forintra becsült szerelvényeket említ, melyek között arany, ezüst s drágakövekkel ékesitett szent edények, s gyöngyökkel kirakott papi és oltáröltözetek is valának; de ezek a Telegdyféle birtokok összes egyházaiból szedettek össze*«Insuper res ecclesiasticæ, nempe aureæ, argenteæ, gemmæque et alii lapides pretiosi et margarita; item indumenta sacerdotalia et altarium ad summam fere mille ducentorum florenorum hungaricalium extendentia ab antecessoribus et patribus nostris (Telegdy Mihály és Miklós ősei) ad ipsas ecclesias ordinata.» Br. Vesselényi-család levéltára. Ez összeg mai értéke legalább is hatezer forint, s azonfelül van még a tárgyak megfizethetetlen műbecse. először csak oly végből, hogy a kitört vallási s politikai zavarok közt illetéktelen kezekbe ne jussanak, de utóbb a két atyafitestvér megosztozott rajtok.*«(quoniam) possibile fuisset, ut inter ista turbulenta tempora, tantorumque tumultuum vicissitudines et varietates res ecclesiasticæ etiam a manibus violenter invitis, et nolentibus ipsis partibus (a két Telegdy) dissipari potuerint.» Br. Vesselényi-család levéltára. Különösen említtetik azonban három ezüst kehely, melyeknek ketteje öt márkát nyomott s egyikre, azon kor szokása szerént, aranyak, ugy látszik régi pénzek, valának diszítésül forrasztva; továbbá két ezüst ampolna s két {434.} gyöngyös casula:*Az összeszedett szent edények sulya tett: «argenti marcas triginta duas, pisetas novem; insuper duos calices marcas quinque ponderantes, item unum calicem ... et duas ampullas a argenteas, quas dum fecisset depurari, aureos tr ... (kiszakadt; valószinűleg: tres) exinde avulsos et liquefactos fuisse.» A papi öltönyökre sorsot vetének, hogy melyik kié legyen? «sorte inter ambas partes distributa fuissent, inter quae duo indumenta fuissent gemmata.» Br. Vesselényi-család levéltára. ezekre tehát, mint talán drága családi ereklyére, kiváló figyelmet forditának, minélfogva hihető, hogy e családi sirboltos egyház kincseihez tartoztak. Mindenesetre féltékenyen őrzőtt tárgyakra vall azon szilárd kőépület is, mely a szentély éjszaki oldalához ragaszkodik, s mely hogy a szentélylyel egykoru, mutatja szép, csúcsives ablaka, mely most befalazva áll. Ez épület a szentélylyel egy ajtó által van összekötve, eredetileg emeletes volt erős boltozattal; földszintje a papok öltözőjéül szolgált s egykori mosdó kőmedenczéje még ma is megvan; emelete pedig, hová a földszintről lépcsőzet vitt fel, rejtekhelynek vagy régiesen sekrestyének használtatott, melyben az egyház kincsei s talán a kegyuri család iratai is őriztettek.

De a Csanádok bőkezüségének nyoma meglátszik a telegdi lelkészi javadalmon is. Ennek főállományát hét és fél jobbágytelek képezte, melyek közöl kettő-kettő Báránykuta és Telkesd, egy-egy Pósalaka, Battyán és Jenő, egy fél pedig Telki falvakban esett.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt: Dicalis Conscript. VIII Magában Telegden is tartoztak hozzá szántóföldek, rétek, de amelyek csak általánosságban említtetnek, terjedelmök megjelölése nélkül.*Br. Vesselényi-család levéltára. Továbbá szőlők a telegdi és ujlaki hegyeken, melyekhez II. Ulászló király, bizonyosan kedves hivének, Telegdy Istvánnak közbenjárására azon jogot csatolta, hogy a lelkész nem fizetett tőlök kilenczedet, s a közönséges szüreti időn kivül, előbb vagy utóbb szüretelhetett bennök.*Br. Vesselényi-család levéltára. Nem hiányoztak a középkorban oly fontos malmok sem: egy volt Telegden a Beothke (Bötke)-utcza végén, mely «István pap molna» (malma) név alatt volt ismeretes; ugyanitt létezett a plebánosnak gyümölcsöse is. Ezenkivül Telkiben s Magyar-Csékén szintén egy-egy malom. Végre a parochiális ház mingyárt az egyház czinterme mellett udvarral s kerttel.*Br. Vesselényi-család levéltára.

Ily javadalomnak s különben is előkelő helynek mindenesetre {435.} válogatott férfiak viselték lelkészi hivatalát, de közölök csak kevésnek neve maradt fenn. Ilyen volt Balás 1332–1337. években, aki mellett már vele teljesen egyrangu, mert egyenlő tizedet fizető, lelkésztársat is találunk, és ez volt Domokos. Ezután tovább, mint egy századig nem hallunk semmit Telegd lelkészeiről. Végre 1476-ban feltünik Kelemen, ki az egyház egyik ujlaki szőlejét, mely Ingyen Péter s Farkas Miklós szőlei közt esett, eladta Erzsébetnek, Telegdy Jánosnénak.*Br. Vesselényi-család levéltára.

1524-ben látjuk ismét Ilosvai Istvánt, de ekkor még csak mint az említett Szentlélek oltárának igazgatóját; később plebános, kegyuri családjának bizalmi férfia, ki nemcsak lelkészi javadalmának volt gondos gazdája, amennyiben gyümölcsöst ültetett s malmot épített, mely róla nevezteték el István-pap-molnának; hanem a szomszéd Telki községben magán birtokául négy jobbágytelket is szerzett.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt: Dical. Conscript. VIII. Utóbb, mint tudjuk,*E munka. II. kötete 55. s köv. 11. váradi székeskáptalani kanonok s vikárius, majd prépost lőn. Frater György püspök Ilmeri Imre váradi prépost halálával bármi okból mellőzte Ilosvait, és Ilmeri utódjává Megyesi Ferencz jogtudort s kolosmonostori apátot nevezte ki. Elfoglalta-e Megyesi a préposti széket? arra eddigelé még adatunk nincs; csak az bizonyos, hogy 1553. deczember 20-ikán a préposti méltóságot, arról lemondva, Ilosvai Istvánra ruházta át, s e tettéről a kolosmonostori konvent által hiteles levelet is iratott.*«Nos Conventus Monasterii B. Mariæ V. de Kolosmonostra Memoriæ commendamus per præsentes, quod Reverendus Dominus de Megyes d. d. et Abbas præfatæ Abbatiæ de Kolosmonostra coram nobis personaliter constitutus, oraculo vivæ vocis, spontanea voluntate confessus est, retulitque in hunc modum: Quomodo ipse matura intra se deliberatione præhabita, considerans etiam huius temporis conditionem et varietatem, totum et omne jus suum, omnemque juris et dominii proprietatem, si quod in maiori præpositura Ecclesiæ Varadiensis Sancti Regis Ladislai ex Collatione et Donatione Reverendissimi quondam Domini Fratris Georgii Episcopi eiusdem Ecclesiæ Varadiensis, Thesaurarii, Locumtenentis et Judicis Generalis haberet vel se in futurum habere speraret quovis modo, simul cum cunctis suis utilitatibus ... Reverendo Domino Stephano Ilosvay Suffraganeo prænotata: Ecclesiæ Varadiensis, pure et simpliciter ac absque omni simoniaca pravitate dedisset, donasset et resignasset jure perpetuo et irrevocabili ... harum nostrarum vigore et testimonio literarum mediante. Datum vigesimo die mensis Decembris, anno Domini Millesimo quingentesimo quinquagesimo tertio.» Budai orsz. levéltár kincst. oszt: Kolosmonostori. Protocoll. 1549–1583. 65. 1. Eszerént a «Szent-László {436.} prépostja» czimet csakugyan a székeskáptalani prépost viselte,*E munka II. kötele 195. 1. 3–4. idézet. s e tény ismét egyik nyilvánulása ama történelmi igazságnak, hogy a váradi prépostságot, melyből utóbb a püspökség keletkezett, Szent-László király alapította. Megyesi Ferencz jogtudor s kolosmonostori apát tehát a váradi prépostok névsorában Ilmeri és Ilosvai közt, az 1551–1553. évekre helyet foglal. Lemondása aligha nem Zabardy Mátyásnak 1553-ban történt váradi püspökké neveztetésével függ össze.*E sorok e munka II. kötetének 55-ik lapjához tartoznak.

Ilosvai Istvánnal, már mint telegdi plebánossal egy időben emlittetnek György és Ferencz telegdi papok; ekkor tehát már Szent-István egyházának három lelkésze volt, de hogy mely években? pontosan kimutatnunk nem lehet, mert az idézett nevek mellől az évszám hiányzik.*Br. Vesselényi-család levéltára.

Meg kell még emlitenünk Telegdnek egy intézményét, melynek hogy nyoma van ép oly örvendetes, mint középkori népnevelésünk szempontjából fontos. Az annyiszor idézett 1561-iki osztálylevél mint az örvéndi, ugy a telegdi iskolát s iskolaházat is említi, és pedig mint már régen létezőt, mely Telegdy Mihálynak jutott osztályba,*«Domino Michaeli scholam Thelegdiensem ... cessissent.» És ismét: «Particula illa terræ domus Plebanatus in Thelegd, quæ ab inundatione aquarum remansisset, una cum domo scholæ et horto, respectu domus plebanatus una cum schola, et horto in possessione Ervend existentis» etc. Majd ismét: «scholæ literariæ.» Br. Vesselényi család levéltára. Mihály ur pedig, mint tudjuk, megmaradt katholikusnak.*E munka I. kötele 446. 1. 2.