# HATODIK KÖNYV.
A SZÉKESEGYHÁZ KÁPTALANA.

FEJEZETEK

- A káptalan.
- A káptalani iskola.
- A székeskáptalani hiteles-hely.
- Prépostok.
- Kanonokok s karbeli papok.

#### {3.} A káptalan.*E czikk első részét lásd e munka I. kötete 116–138. ll.

Prépost. – Olvasó-, éneklő-, őr-kanonokok. – Főesperesek. – Dékán. – Kötelmeik s jogaik. – A kanonokok száma. – Karbeli papok, kápolna- s oltárigazgatók. – Bullás kanonokok. – Kanonoki kellékek. – Eskü, lakás, öltözet.

Mig a közös élet püspök és káptalan közt fennállt, püspök és káptalan együtt képezének egy testületet; a közös élet megszüntével a káptalan külön testületté alakult, mely a püspök hatósága alatt maradt ugyan, de saját körében a maga által alkotott s a püspök által helybenhagyott statutumok szerént intézte ügyeit.

Feje a prépost volt. A Chartularium szerént őt illeté az első hely a székesegyház karában jobbkéz felől s káptalani gyülések alkalmával az első szó. De amint megelőze rangban mindenkit, ugy kötelessége volt mindenben, kivált jámbor, istenes életben jó példával járni elül; ápolni a testületi szellemet s fegyelmet; őrködni a káptalan jogai s birtokai felett; gyülésre híni a káptalani tagokat; a gyülésen mint elnök okosan s tapintatosan vezetni a tanácskozásokat, s különösen ügyelni, hogy a kanonokok közől csak a felszentelt papok szavazzanak, mert csak ezeket illeté a szavazati jog; végre pedig akár a püspök, akár más tett is inditványt, a szavazatok többsége szerént mondani ki a végzést.*«inter tractatus subtiliter, bono zelo consilia requirere ex canonicis, quibus expedit, quoniam canonici in sacris constituti ordinibus tantum in capitulo voces habent.» -«nec praepositis, nec aliis dignitatibus, personatibus vel officiis canonia sit annexa.» Batthyány-codex: II. 7. rubr. – Leges eccl. III. 253. l.

{4.} A prépostság azonban, valamint a többi káptalani méltóságok, rangok és hivatalok nem valának összekötve lényegesen a kanonoksággal; önálló javadalmat képeztek mindannyian, és azért ha a prépost egyuttal kanonok is vala, akkor a préposti javadalmon felül egy rendes kanonoki jövedelem is illeté őt.*Miből állt e jövedelem? erről, valamint általában a káptalani birtoklásról lásd alább: A káptalan birtokai.

A prépost után az olvasó-kanonok következett, kinek állása, mint a Chartularium megjegyzi, nem annyira méltóság, mint inkább rang.*«est dignitas vel potius personatus.» Batthyány-codex: II. 8. rubr. – Leges eccl. III. 254. l. Övé az első hely a kar bal oldalán s az első szó a prépost után, kinek távollétében egyszersmind helyettese s a préposti teendők végrehajtója. Ő hozzá tartozott az isteni tisztelet alatt felügyelni az énekesekre s felolvasókra, s ha valaki a helyes kiejtés vagy hangsulyozás ellen hibázott, azt figyelmeztetni, és igy mintegy folytatni az egyházban az iskolai tanitást,*«attendere et corrigere in accentibus errantes ac male et contraria proferentes, qui prius in iis per ipsum vel sublectorem instrui debuerunt.» Batthyány-codex: i. h. mert az olvasó-kanonok egyszersmind a káptalani iskola igazgató-tanára volt s azért iskolás kanonoknak is neveztetett.*Lásd: A káptalani iskola. Ezenfelül hacsak a káptalan kivételesen máskép nem intézkedett, az olvasó-kanonok tisztéhez tartozott a hiteles-helyi leveleket fogalmazni, szépen, olvashatólag megírni, azokhoz a papirost «ingyen» adni, de nem egyszersmind a hártyát. Minthogy pedig sok oldalu teendőinek egymaga alig lett volna képes megfelelni, rendesen, de saját költségén segédet tartott, ki al-olvasó czimet viselt.*Lásd: A káptalani iskola.

Harmadik vala a káptalanban az éneklő-kanonok. Helye a jobb oldali karban a prépost után következett s szóhoz az olvasó-kanonok után juthatott. Hivatása az isteni tisztelet pontos és épületes rendezése s vezetésében állt. Hatósága alatt állottak a székesegyház néha nagy számu harangozói; ő ügyelt rá, hogy a harangok kellő időben szólaljanak meg s ezek elnémultával azonnal vegye kezdetét az isteni tisztelet azon része, amelyre jel adaték. Az ő kötelessége volt a misékre, processiókra a szolgákat, papokat kirendelni, kinek-kinek {5.} szolgálatát, teendőit kijelölni; az egyházi ruhákat, edényeket az isteni tisztelet s az ünnepélyek minősége szerént előre kikésziteni s a székesegyház ének- és zenekarát tanitani.

Ennyi teendő szintén meghaladta egyetlen ember munkaerejét s azért az éneklő-kanonok hasonlóképen, mint az olvasó, segédet tartott, ki al-éneklő nevet viselt,*«succentor», mely szó a «sub-cantor»-nak felel meg. s aki az ének- és zenetanitásban, de legkivált az egyházi szolgálat rendje feletti őrködésben nyujtott főnökének segédkezet.

Midőn a Báthori püspök kezdette székesegyház felépült s teljesen felszerelve lőn, gondoskodtak, hogy abban az isteni szolgálat pontossága se szenvedjen fogyatkozást. A székesegyház befejezőjének, Meszesi Demeternek utódja, I. Domokos mindjárt püspöksége kezdetén rendeletet adott ki, mely mindazokat, kik az isteni tisztelet, vagy épen a halotti misék megtartásában hanyagok lennének, birságfizetésre – sőt ha háromszori megintés után is hanyagok maradnának, javadalomvesztésre itélte. E rendelet szintén a püspök parancsára a székesegyház sekrestyéjében állt kifüggesztve, s az al-éneklőnek vala kötelessége, hogy annak pontos megtartása felett őrködjék s az ellene vétkezőktől a birságokat minden szombaton beszedje.*«Statuimus... ut is, qui ex vobis... matutinali missæ majoris et vesperis officio non interfuerit, pro omissione cuiuslibet semper ad solutionem unius grossi monetæ usualis, – is vero, qui vigiliis mortuorum primæ, tertiæ, sextæ, nonæ et completorii officiis non interfuerit, singulis diebus ad solutionem singulorum quatuor denariorum usualium sit adstrictus, nisi fuerit præpeditione canonica præpeditus. Ebdomadarius autem missæ majoris et magister missæ beatæ Virginis et missæ defunctorum pro singulis vicibus, quibus missam in sua ebdomada per se vel per alium celebrare omiserit, poenam decem denariorum incurrat eo facto, nec in his casibus sua excusatio qualiscunque admittatur... præterea qui ex dictis præbendariis, capellarum et altarium tam intra, quam etiam extra ecclesiam nostram prædictam consistentium magistris vel etiam ex fratribus de capitulo ad mandatum cantoris vel etiam succentoris quotiescunque opportunum fuerit ad missam se præparare, aut pro diacono, subdiacono vel acolito induere aut lectiones legere, responsoria seu versiculos cantare, chorum regere vel in his similibus, quæ ad divinum spectant officium, – non curaverint contumaciter adimplere: pro singulis vicibus ad solutionem duorum grossorum obligentur, quorum omnium præmissorum solutionem quilibet negligens pro tota ebdomada facere teneatur die sabbati ad manus succentoris, prout in scriptis vel aliter sibi constare poterit de præmissis, quæ a modo decernimus ad suum officium pertinere.» Batthyány-codex: 44. l. – Leges eccl. III. 247. l.

{6.} Negyedik vala a káptalanban az őr-kanonok, kinek helye a karban a jobb oldalon az éneklő-kanonok után következett: az ő felelősségére valának bizva a káptalani pecsétek, a székesegyház összes szerelvényei, kincsei s ezek közt a legdrágább: Szent-László sírja is. Ő viselte gondját az egyházi öltönyöknek, különösen a fehérnemüeknek, hogy mindig tiszták, Isten házához s az Ur asztalához méltók legyenek. Ő szellőztette, takarittatta, javittatta azokat s ha valami ujjal pótlandó vala, ő tett jelentést felőle a püspöknek s a káptalannak. Ő gondoskodott az oltárok s az egész egyház kivilágitásáról, s e végre ő szedte be a viaszgyertyákat, melyeket a vidéki lelkészek a szent olajok átvétele alkalmával a székesegyháznak küldöttek. Ezenfelül gondoskodnia kellett, hogy a különféle templomi könyvek szakadozottak ne legyenek s a harangokról a kötelek ne hiányozzanak.

Hogy az őr-kanonokság Szent-László váradi egyházában mennyire kitünő állás vala, mutatja Ferdinánd király amaz intézkedése, hogy midőn a váradi püspököt feljogositja a székes és társaskáptalani tagok kinevezésére, a nagyprépost s az őr-kanonok kinevezését magának tartá fenn.*Budai országos levéltár kincst. oszt.: Királyi könyvek. I. 30. l.

Az őr-kanonoknak szintén volt segéde, az al-őr. Ez zárta be és nyitá ki a székesegyház ajtait;*«succustos... clausa sacristia ad refectionem exiit» mondja Ivanich P. a székesegyház tornyának ledőlése alkalmából. Schwandtner J. Gy.: Scriptores rerum hung. II. 23. l. jegyz. – De egyéb adatok is kétségtelenűl igazolják, hogy a váradi székesegyháznál szintén vala al-őr, kinek, valamint főnökének, az őrkanonoknak teendőit is az esztergomi káptalan 1397. évi látogatási jegyzőkönyvéből ismertetjük, mert az ide vonatkozó rész a Chartulariumból már hiányzik, de a többi kanonokok hivatalának körvonalozása mind itt, mind az esztergomi jegyzőkönyvben különösen a lényegesekre nézve annyira összevág, hogy a többi kanonokok teendőinek öszhangzásáról sem kételkedhetünk. s a miséhez szükséges bort s az ostyához szükséges lisztet átvette a püspök udvarából; a szentkutakhoz s a nagycsütörtöki lábmosáshoz vizet hozatott; a székesegyház tisztán tartásáról gondoskodék, a szőnyegeket kiteritteté, az oltárokat fölékesité; ünnepek, processiók alkalmával az égő gyertyákat, ereklyetartókat ő osztotta szét; nagyhéten a szentsírt ő hozta rendbe s gondoskodott róla, hogy a körül mindig legyenek papok, kik a zsoltárokat énekeljék.

{7.} Az őr-kanonok után következtek a főesperesek, számszerént heten, először a székesegyházi, s ezután a bihari, homorogi, kalotai, köleséri, békési, végre a szeghalmi. Kötelességök volt kerületöket minden évben egyszer meglátogatni, ily alkalommal az egyházi pályára jelentkezőket összeirni s az egyes plebániákon «tanitva és vizsgálva» mind a lelkészek, mind a hivek érdekeinek szolgálni. Nevezetesen tudomást kelle szerezniök arról, vajjon a lelkész predikál-e? kiszolgáltatja-e a szentségeket? nem halt-e meg valaki szentség nélkül? a nép között pedig nincsenek-e kuruzslók, bűbájosok, vad házasságban élők? stb. Ezenfelül hivatalkörükhöz tartozott az egymást becstelen szavakkal illető asszonyok perének elintézése is.*«Archidiaconi infra metas Archidiaconatuum suorum de consvetudine verba contumeliosa inter mulieres prolata iudicare habent.» Az 1397-iki esztergomi jegyzőkönyv. Gr. Batthyány I.: Leges eccl. III. 317. l.

Főesperesi látogatásuk dijjául a kerületökbeli lelkészek ugynevezett székpénzt (cathedraticum) fizettek, az 1498. évi 53-ik törv.-czikk szerént egész egyháztól egy-, fél egyháztól félforintot.*Magyar Sion: IV. 168. l. – L. Bihari főesperesség – Félegyháza.

A főesperesek után jöttek az ugynevezett «ifjabb kanonokok»,*«canonici iuniores.» Batthyány-codex: II. 9. rubr.– Leges ecc1. III. 257. l. kik között a legtekintélyesebbek egyike vala a dékán, kiről már fentebb szólottunk,*I. kötet, 130. l. de akinek állását a XIV-ik századi Chartularium már közelebbről ismerteti.

Eszerént a dékán a káptalannak mintegy bizalmi férfia vala, azért a dékánságot sem közvetve, sem közvetlenül keresni nem volt szabad; aki maga vagy kanonoktársa számára kereste, az, valamint pártfogoltja ez állomásra teljesen alkalmatlanná lőn, s ha megválasztatott is, választása semmisnek nyilvánittaték.

A dékánválasztás évenként böjt második vasárnapján történt; elegendő volt a szavazatok többsége, s a választás egy évre szólt. A volt dékán nem vala megválasztható a jövő évre, vagy ha megválasztaték is, tilos volt a választást elfogadnia, kivéve azon esetet, ha közakarattal, egyetlen tiltakozó szavazat nélkül választaték meg. A megválasztott esküt tett a káptalan kezébe, hogy a székesegyház s a káptalan ügyeit, s mindazt, mit rája biznak, hiven, törvény szerént fogja elvégezni.

{8.} Főkötelessége volt, a káptalan birtokait igazgatni, emellett a káptalant minden ügyben s perben képviselni, ezeknek költségeit sajátjából fedezni, kivéve a jeles alaku levelek kiváltását. De a káptalan birtokain csak a szükséges személyzettel volt szabad utaznia, hogy a káptalan embereinek terhökre ne legyen.

Hivatali terheiért rendes kanonoki jövedelmén felül ép oly sajátságos, mint jellemző hasznokban is részesült. Igy minden hajótól, mely Péntekszeren a pénteki vásár alkalmával halat árult, kapott egy halat, két denár értékűt, szombaton minden mészárostól egy adag hust, két denár érőt s a pénteken leölt marhák nyelvét; minden fazekasszekértől egy fazekat; a birságokból egy harmadot. Vásárok alkalmával a birói hatalom őt illeté még oly esetekben is, melyek különben a város biráihoz tartozának; ilyenkor – mondja a Chartularium – városunk biráinak hatósága szünetel, mint a nagyobb fény elhalványitja a kisebbet. Ezenfelül, aki csak egy éjet is a börtönben tölte, kiszabadulásakor négy garast fizetett a dékánnak; de aki még napvilágon kiszabadult, semmit.

Az év leteltével nyolcz nap alatt számolni tartozott a káptalannak mindenről, s ugyanakkor ellene való panaszát előadhatá mindenki.*Batthyány-codex: I. 31–37. rubr. – Leges eccl. III. 241–244. ll.

A dékán állása tehát, mint az előadottakból látható, nehéz vala, főleg azon körülménynél fogva, hogy joghatósága s a káptalan érdekeinek védelme gyakran összeütközésbe hozta őt a társadalom kevésbbé müvelt elemeivel, s neve a legsulyosabb bűnperekbe, mint vádlotté is, nem egyszer belé vonatott.*Lásd: Kanonokok és káptalanbeliek: Jenei Balázs dékán 1472. évnél és Szebeni Péter dékán 1501. évnél.

A kanonokok száma a XIV. század végével is huszonnégy vala. Alapitottak ugyan időközben uj kanonoki állomásokat, de ezek mindenikére már nem egy, hanem két személyt neveztek ki, s a kinevezetteket nem kanonokoknak, hanem javadalmasoknak nevezék.*«postmodum ultra numerum constitutum (Canonicorum 24.) ad unam præbendam canonicalem per nos de novo creatam duos noscimus recepisse, qui ex sua institutione et consvetudine hactenus observata præbendarii seu portionarii vocati, sacerdotes esse debent et in nostra ecclesia continue residere ita, ut... divina officia in defectu ebdomadariorum et aliorum, qui ad aliquod dictorum officiorum more solito inscripti fuerunt, peragere obligantur.» Batthyány-codex: II. 38. rubr. – Leges eccl. III. 244. l. Kötelességök volt a kanonokokat akadályoztatásuk esetében helyettesiteni, felszentelt papoknak kelle lenniök s helyben lakni tartozának.

{9.} Hányan voltak e javadalmasok Szent-László váradi egyházában? irott emlékeink hallgatnak róla; az esztergomi székesegyháznál számuk tizenkettőre ment.*Gr. Battyány I.: Leges eccl. III. 316. l.

A káptalanbeliek sorát végre a karbeli papok zárták be. Keletkezésökre a középkornak egy, ma már feledésbe ment szokása szolgáltatott alkalmat. A középkorban a temetők az egyházak körül, azoknak udvarán, az ugynevezett czinteremben valának.*A czinterem szó régi egyházaink bekerített udvarára ma is használtatik; kétségkivül a latin coemeterium = temető szótól származik. Magában az egyházban temetkezhetni, kiváló kegyelemnek tartaték, melyben csak az egyház kitünőbb szolgái, alapitói vagy jóltevői részesülhettek. Hogy a váradi székesegyház falain kivül valakit eltemettek volna, annak semmi nyoma; de hogy benn az egyházban hazánkfiai Szent-István koronájának örököseivel együtt mint ohajták sirjokat találni és sokan fel is találták: azt e munka folyamában többször volt alkalmunk láthatni. És akik e szerencsében részesültek, vagy még maguk vagy örököseik többnyire gondoskodtak arról is, hogy emlékök rnegörökitve legyen e szent helyen. Igy népesültek meg a középkori egyházak sírkövekekkel, melyek közt a talajba vagy oldalfalakba illesztett egyszerűbb kőlapok mellett nem hiányozának a drágább, sokszor müvészi márvány vagy ércz szobrok, a dombormüves és gyakran egész élettörténetet előtüntető ravatalok, milyenek régi egyházainkban ma is találhatók, s mint láttuk, Várad székesegyházából sem hiányozának.

De a középkor vallásossága saját, vagy elhunyt kedveseinek emlékén kivül áldozni akart Istennek s a kereszténység kiválóbb szent alakjainak, és halottjainak sírjai felett oltárokat emelt, néha külön kápolnával együtt. De mert a székes-, vagy egyszerü egyházak rendszerénti papjait saját teendőik elfoglalák, hogy tehát az ujon alapitott oltárok szolgálat nélkül ne álljanak: alapitóik gondoskodtak arról is, hogy ez oltároknak külön papjaik legyenek, kik az elhunytakról {10.} megemlékezzenek s örök nyugalmokért a vérnélküli áldozatot bemutassák. E papokat nevezék oltárigazgatóknak vagy ha az oltár kápolnában állt, kápolnaigazgatóknak, nem ritkán oltár- vagy kápolnamestereknek.

Rendszerént az egyházmegye papjainak sorából kerültek ki; az oltáralapitó bőkezüségéből külön javadalommal birtak, s kinevezésöket majd a püspök, majd a káptalantól, olykor az alapitótól vagy annak örököseitől nyerék.

Ily oltár- s kápolnaigazgatók a váradi székesegyházban is valának már a XIV-ik században mintegy tizennégyen,*Batthyány codex: I. 39. rubr. – Leges eccl. III. 244–246. ll. később azonban számuk még magasabbra emelkedett. Maguk között egy testületet képezének, melynek feje «az oltárosok dékánja» volt.*Alatthyány Miklós váradi püspöki helynök, midőn 1481-ben váradi Forgách Györgyöt a székesegyházban Szent-Háromság oltárának igazgatójává kinevezi, mondja egyebek közt: «mandando Decano Altaristarum Ecclesiæ Waradiensis... quatenus recepto a te primitus debitæ fidelitatis et obedientiæ solito juramento, quod tu prefato domino nostro (Episcopo)... Vicariis... fidelis eris et obediens, quodve res et bona ac iura dicti Altaris non dissipabis... Te in ipsius Altaris... possesionem inducat... tueatur... tibi de omnibus et singulis eiusdem Altaris fructibus, redditibus et proventibus universis respondeat et responderi faciat cum efficacia.» Leleszi orsz. levéltár: Actorum. 1481. 16.

A kápolna- s oltárigazgatók tehát már eredeti rendeltetésöknél fogva a székesegyház személyzetéhez tartozának, de a káptalan saját, testületi kötelékébe is felvette őket azáltal, hogy osztályosaivá tette nemcsak hiteles-helyi teendőinek, hanem székesegyházi szolgálatának is, helyet adván számukra a káptalani karban, amiért azután a kápolna- s oltárigazgatók karbeli papoknak is neveztetének.*«capellarum, altarium rectores sacerdotes chori, alias assisi seu mansionarii dicuntur et ex definitione nominum eorum præsentes et coadjutores nostri esse debent et omnibus horis divinis singulis diebus... debent interesse.» Batthyány-codex: I. 39. rubr. – Leges eccl. III. 246. l. – Hogy a hiteles helyi teendőkben mennyire vettek részt, igazolja az alább következő névsor számtalan helye. Lásd: Kanonokok s káptalanbeliek.

Minthogy pedig magának Zsigmond királynak emlitett nagy alapitványa nem kevesebb, mint tizennyolcz karbeli papot vett igénybe, eszerént a székesegyház személyzete a kanonokok s javadalmasokkal együtt a XV-ik század elején 50–60 főre emelkedett, kikhez ha hozzá {11.} veszszük a társaskáptalanok s a váradi szerzetesrendek tagjait, nemkülönben a városi lelkészkedő papságot: Várad püspöke körül oly egyházi testületet látunk sorakozni, mely számarányánál fogva is tekintélyes vala.

A kanonok kinevezése eredetileg, mint láttuk, a püspök joghatóságához tartozott; de a XIII-ik század elejétől már fordultak elő esetek, midőn a pápa, mint az egyház feje adományozott egyeseknek kanonoki javadalmat. Valószinüleg az olasz Rogerius mester is ily pápai kinevezés utján nyert Váradon kanonoki széket.*Knauz N.: Uj magyar Sion. 1880. évf. 729. l. Az ily kinevezések később, egyre gyakoriabbak lőnek, s a XIV. században, kivált az Avignonban székelt pápáktól mind sürübben érkeztek oly bullás levelek, melyek már nemcsak a megüresedett, hanem a még ezután, talán évek mulva megüresedő kanonokságokra is kinevezést tartalmaztak. Az ily levelek birtokába jutott férfiakat nevezék magáról a pápai levélről bullásoknak.*Knauz N.: A bullások. Magyar Sion. I. 411–431. és 635. ll. A váradi káptalannak is nagy számmal jutott ama bullásokból, amint ez az alább következő préposti s kanonoki névsornak kivált XIV-ik századi folyamából látható.

A bullások nagy része idegenekből állván, kineveztetésök amellett, hogy a hazafiakat a mellőztetés keserüségével tölté el, még számtalan zavarnak is okozója lőn. Az idegenek minthogy nem ismerék sem hazánk nyelvét, sem jogszokásait s törvényeit, a káptalant hiteleshelyi müködésében nem gyámolithaták, sőt ez egyházi testület békéjét is elégszer megzavarák, mert megtörtént nem egyszer, hogy ugyanazon javadalomra mind itthon, mind a pápai udvarnál neveztek ki különböző egyéneket.

Másfelől azonban kétségtelen, hogy a külföldi papok a magasabb müveltség terjesztésére jótékony befolyást gyakorlának.

Amint kisiklott a püspökök kezéből a kanonoki kinevezés joga, ugy veszték el a káptalanok ugyanezen korban püspökválasztó jogukat.

IX. Gergely pápa még sikertelenül törekedett az apostoli magyar király s a váradi káptalan többségének ellenére saját jelöltjét, Primogenitust Várad püspöki székébe emelni;*E munka I. köt. 99. és köv. ll. de utódjai Anjouházi királyaink alatt már kevesebb ellenállással találkozának.

{12.} Imre váradi püspököt 1297-ben még szabadon választá a káptalan, de 1325-ben XXII. János pápa már kijelenté, hogy üresedés esetében Várad püspöki székének betöltését magának tartja fenn.*«districtius inhibentes Venerabili fratri Archiepiscopo Colocensi et dilectis filiis Capitulo et Canonicis ecclesie Varadiensis et quibuslibet sive cuilibet eorundem ac illi vel illis, ad quem vel ad quos ecclesie ipsius electio, postulatio, provisio seu quevis dispositio alia de iure vel consvetudine communiter aut divisim pertinet, seu quovis modo spectare dinoscitur, ne ipsi ad electionem, postulationem, provisionem seu quamvis aliam dispositionem ipsius procedere quoquomodo presumerent; ac decernentes exnunc irritum et inane, si secus a quoquam super hiis scienter vel ignoranter contigerit attemptari» etc. XXII. János pápa 1325. okt. 8-án kelt levele. Ugyanezen nap hasonlóképen intézkedik a győri, továbbá a pécsi s az erdélyi püspöki székek betöltéséről. Theiner Á.: Monumenta hung. I. 502–503. ll. A váradi káptalannak sikerült ugyan még ez egyszer régi püspökválasztó jogát a pápai fenntartás mellett is megőriznie s 1329-ben Báthori Andrást régi kanonoktársainak választása emelte fel Várad főpapi székébe, de utóljára. Báthori utódjai már mind kinevezett püspökök azzal a különbséggel, hogy Zsigmond királyig a pápa nevezte ki őket, Zsigmondtól kezdve pedig maga a király.

Ugyancsak Zsigmond király erélyesen működött a bullások megszüntetésén is, de csak korlátolt sikerrel; számuk kevesbedett ugyan, de még a XV-ik század végén is találkozunk velök. Ezentul Várad püspökei a kanonoki kinevezés jogának birtokába már csak esetről esetre jutottak királyi felhatalmazás vagy jog-átruházás utján.*Az 1498-iki törvények szerént (Decret. minus. 67. §. 2.) a kinevezés érvényességéhez királyi jóváhagyás kivántatott; de Ferdinánd király már a kinevezés jogát magának igényelte.

A Chartularium nem emliti, hogy a kanonokságra kinevezettnek minő kellékekkel kellett birnia? de midőn ismételve intézkedik afelől, hogy akik az egyházi rendeket még fel nem vevék, az első évben a kanonoki osztalékoknak csak felét kapják, ha pedig egy év alatt sem szenteltetnék fel magukat, még e fele részből is kizárassanak:*«ut... ad suscipiendum sacros ordines propensius inducantur: statuimus, ut quotidiaæ distributiones et alia etiam beneficia seu victualia... canonicis in sacris solummodo constitutis... tribuantur. – Illis tamen, qui dicta ecclesiæ nostræ beneficia obtinent, quibus certi ordines sunt annexi... infra annum, donec ad eos promoti fuerint, omnium distributionum prædictarum pars dimidia subtrahatur.» Batthyány-codex: II. 5. rubr.- Leges eccl. III. 251–2. ll. ez {13.} intézkedése nyilván mutatja, hogy középkori kanonokjaink kineveztetésök alkalmával nem mindig birtak a napjainkban megkivántató kellékekkel, amint csakugyan az alább következő préposti s kanonoki névsor mutat fel oly neveket, melyeknek birtokosaik még a legelső kellékkel, az előirt életkorral sem rendelkeztek. A kosztniczi zsinat (1418) alkalmából értesülünk ama határozatról, hogy székesegyházaknál a kanonokság egy hatod része oly férfiakkal töltessék be, kik hit- vagy jogtudorok vagy theologiae baccalaurei formati vagy akik az orvostan és müvészetek mesterei, de két, illetőleg öt éven át theologiát vagy jogot hallgattak; hogy továbbá a társasegyházi kanonokságok csak egyetemi rangfokkal biró, graduált egyéneknek adassanak.*Ábel J.: Egyetemeink a középkorban. 24. l.

A kinevezett kanonok mindenekelőtt hűségi s engedelmességi esküt tett a káptalan előtt,*Várad középkori kanonokjainak esküje: «Ego N. juro per hæc sancta dei evangelia primo domino et prælato meo hujus almæ Ecclesiæ Waradiensis pro tempore existenti et in futurum constituendo; necnon Dominis meis de Capitulo dictæ Ecclesiæ similiter nunc existentibus et in posterum constituendis in omnibus licitis et honestis semper obedire, discordias inter ipsos nunquam seminare; bona Ecclesiæ conservare, perdita vero seu indebite alienata juxta posse recuperare. Item constitutiones, statuta et consvetudines laudabiles et laudabiliter ab antiquo in hac Ecclesia Waradiensi observatas, approbatas et in antea observanda et approbanda servabo sine contradictione diligenter. Item quod secreta Ecclesiæ, tenores privilegiorum, et aliarum litterarum sensum et intellectum, quæ in dampnum Ecclesiæ verisimiliter vergere possent, directe vel indirecte, occulte et manifeste per me vel alium seu alios quoscunque non pandam aliquomodo. Item Consilia Dominorum de Capitulo prænotatae Ecclesiæ et tractatus pro utilitate Capituli in loco Capitulari vel extra factos et habitos non manifestabo cuiquam. Item quod utilitatem huius Ecclesiæ præfatæ consilio, favore, et auxilio juxta meum posse procurabo in isto statu vel in quemcunque alium devenero: ita me Deus adjuvet et gloriosissima dei genitrix Virgo Maria et hæc sancta Dei Evangelia et Sanctissimus Rex Ladislaus.» Batthyány-codex: 1. l. – Leges eccl. III. 258–259. ll. és azután iktatá be őt ünnepélyesen kanonoki székébe az al-éneklő, kinek hatásköréhez tartozott az uj tagok beiktatása.*«qui de novo in nostra ecclesia canonias vel dignitates obtinent... per ipsum (succentor) more solito installantur.» Batthyány-codex: II. 9. rubr. – Leges eccl. III. 258. l. Erre az uj kanonok ünnepélyes ebédet adott, melynek {14.} legilletékesebb vendégei kanonoktársai valának.*«de prandio, quod investitus facere tenetur nihil derivetur Decano partialiter.» A szebeni káptalan statutumainak 4-ik pontja. Archiv für die Kenntniss von Siebenbürgen: I. 293. l. Ezzel élvezetébe jutott állása minden jogának, de egyszersmind elvállalta kötelmeit, melyeknek elseje vala az állandó helybenlakás, annyira szigoru, hogy igazolatlan távolléte esetében kanonoki jövedelmeit egészen elveszité.*Batthyány-codex: II. 5. rubr. – Leges eccl. III. 251–252. ll.

A kanonokok lakásai, mindeniknek külön háza, a vár falain kivül, a város különböző részeiben valának, mint például Velenczén kettő, Szent-Jakab-utczában ugyanannyi stb.; de hivatalos kötelmeik mindennap egyesiték őket a székesegyházban az isteni tiszteletnél s a karbeli imáknál, vagy a sekrestyében a szentszéki, hiteles-helyi tárgyalásoknál és gazdasági s belügyeik elintézésénél.

Hogy pedig hivatalos müködésök mellett a tudományoknak s művészeteknek ápolói, sőt sokan közőlök lelkes munkásai is valának, azt igazolja az alább következő préposti s kanonoki névsor, melyben királyi vagy állami hivatalt s követségeket viselt férfiak mellett látunk tudósokat, költőket, irókat; és igazolja a Chartularium amaz intézkedése, hogy a kanonok halála után hagyatékából hiánytalanul kiadassék örököseinek mindaz, mit az elhunyt örökölt, ajándékképen nyert s tudományával vagy művészetével szerzett.*«nec non illis, quae in hæreditate vel artificio aut doctrina seu dono consangvineorum aut amicorum proveniunt vel alio modo intuitu personæ acquiruntur, distributis pro arbitrio decedentis.» Batthyány-codex: II. 6. rubr. – Leges eccl. III. 253. l.

A kanonokok öltözete általában, mint a középkori papoké, bokáig érő reverenda, de melynek szine különböző vala s legfeljebb egyes káptalanok tagjainál lehetett egyenlő. A sujtásos és tarka öltözet tilos volt, de már maga e tilalom mutatja, hogy viseltek ilyet is; igy a martyánczi falfestmény papi alakja zöld ruhát s veres köpenyt hord.*Rómer F. F.: Régi falképek Magyarországon. 42. l. VIII, tábla. Legkedveltebb szinek a setétzöld, setétszürke és fahéj-szin valának, de kiváltképen a kék s ünnepélyes alkalmakkor a veres. Igy Márk krónikást munkája czimlapján sarkig érő skarlát reverendában látjuk {15.} lefestve; Hyppolit esztergomi érsek udvari káplánja s nevelője pedig szintén skarlát vagy viola és rózsaszinben járnak.*Br. Nyáry A.: Hypyolit-codexek. Századok. 1872. évf. 367. l. A reverenda felett ünnepélyes alkalmakkor kappát viseltek, mely hátul csuklyát képezett s kékszinü volt.*«cappam meam kek coloris existentem... Item unam Reverendam nostram Chermelech dictam... Item unum aliam Reverendam meam Grisei coloris habitam cum mardurina subductam... Item aliam nostram Reverendam harnaz dictam... Item unam aliam meam Reverendam, cuius pars superior est de panno kek… lego» etc. Tót-Kállai Göböl István papnak, az egri püspök káplánjának végrendelete 1400-ból. Hazai oklevéltár. (Dessewffy.) 399. l.- «Patres Societatis Jesu antehac nonnisi transvestiti in cerulea, Hungaricis parochis propria veste Albæ-Juliæ operari potuerunt», mondja egy 1701-iki tudósitás Erdélyi muzeumi könyvtár: Gr. Kemény J. gyüjt. XXII. 9. 7. l. az itt megjelölt öltözethez tökéletesen hasonlóban járnak napjainkban is a gör. kel. egyh. papjai.

Fejükről nem hiányozhatott a tonsura, régi nevén: pilis, melyet kapuczium fedett; a nyak szabadon állt, a haj fülön alul ért s körbe vágott vala; a szakáll és bajusz viselés a XVI-ik század elején s valószinüleg a renaissance hatása következtében már nem általános, legalább e korból több oly kép és emlékkő ismeretes, mely simára borotvált arczu egyháziakat tüntet fel.*Ipolyi A.: Archælogiai Értesitő. I. 1. tábla, 8. sz. – Nagy-Szebenben a régi préposti lak (?) ajtaja felett létező emléktábla 1502-ből. De a magán életben, kivált a középkorban szokásos lovaglás miatt kalappal s rövid ruhában is járhattak.*«Clerici, singulæque personæ ecclesiasticæ... tonsuram et habitum deferant clericales ordini suo ac statui competentes, vestes virgatas seu diversi coloris minime deferentes... omnes, tam dignitates in Ecclesia nostra habentes, quam Canonici seu sacerdotes nostræ Dioecesis et Clerici absque tabardis aut clamidibus, aut detecta corona publice non incedant; aliter autem curialiter incedere poterunt, ut cum eos exegerit equitare extra loca sua.» Gr. Batthyány I.: Leges eccl. III. 480. l. – Péterffy K.: S. Concilia Hung. I. 47–48., 106., 196. ll.

Végre mit az esztergomi kanonokok a XIV-ik század végével emlegetnek, hogy t. i. hajdan a magyar királyok az esztergomi egyház iránti tiszteletből ez egyház kanonokjainak czimét viselék:*«Domini de Capitulo dixerunt, se audivisse a senioribus suis, quod Regia et Reginalis Majestas ex ferventi devotione, quam habuerunt ad istam Ecclesiam et eius canonicos et servientes, voluerunt denominari Canonici Ecclesiæ Strigoniensis sine præbendis tamen.» Gr. Batthyány I.: Leges eccl. III. 316. l. ugyanaz {16.} áll valószinüleg Váradra nézve is. A Chartularium ama helye, hol e királyi szokásról szó lehetne, már hiányzik; de azon tisztelet, melyet királyaink Szent-László sírjának őre, a váradi egyház iránt annyiszor s oly meghatólag nyilvánitának, mintegy feljogosit hinnünk, hogy ez egyház kanonoki czimét is viselék.

#### {17.} A káptalani iskola.

Helyisége. – Tanárai és tantárgyai. – Az iskolázás elősegitése. – Tandijak. – A szegény tanulók segélyforrásai. – Külföldi iskolázás. – Papneveldék keletkezése.

Papjainkat a középkorban egészen más módon nevelték, mint jelenleg; papneveldék a tridenti zsinat előtt nem valának. Már maga azon egyházi törvény, mely a főespereseknek kötelességökké tette, hogy kerületökben az egyházi pályára jelentkezőket összeirják s megvizsgáltatásuk, illetőleg tanulmányaik kiegészitése végett a püspöki székhelyen bemutassák, – azt igazolja, hogy az egyházi pálya jelöltjeit legalább részben a szerényebb vidéki iskolák szolgáltaták. Midőn pedig olvassuk, hogy XV. s XVI-ik századi hazai zsinatok azoktól, kik az egyházi rendeket fel akarják venni, a kellő életkoron, jó erkölcsön s törvényes származáson kivül csak annyit kivánnak, hogy «jól tudjanak olvasni, énekelni s az elemi ismeretekben némiképen jártasak legyenek»*«ad sacros ordines promovendi... tales, qui sunt legitimes ætatis et honestes vitæ ac de legitimo matrimonio nati et qui bene sciant legere et cantare et in primitivis sint aliqualiter instructi.» Az 1493-iki esztergomi zsinat végzése. Péterffy K.: S. Concilia Hung. I. 214. l.: el kell ismernünk, hogy ezek oly szerény igények, melyeknek az olyan tanuló is megfelelhetett, ki csak valamely vidéki, de ügyesebb tanitó vagy lelkész vezetése alatt szerezte ismereteit.

Az érintett főesperesi kötelmet azonban leggyakrabban teljesiték a székesegyházi főesperesek, mert a szerzetesek monostorain kivül a székesegyházak káptalanaiban léteztek ama középiskolák, melyeknek főhivatásuk vala, hogy az egyházi rendnek uj tagokat képezzenek.

{18.} Ilyen iskolával rendelkezett a váradi káptalan is, de melyről a már emlitett gyér adatokon kivül egész a XIV-ik század utolsó negyedeig nincsenek bővebb tudósitásaink; ekkor azonban a Chartularium e tekintetben is oly világot gyujt, melynél mélyebb pillantást vethetünk ez intézet multjába.

Az iskola helyiségeül külön épület szolgált, mely a kanonoki lakások egyike mellett emelkedett,*«tertiam (kanonoki ház), quæ est prope scholas.» Batthyány-codex: I. 4. rubr. – Leges eccl. III. 227. l. s minthogy e lakások kettő kivételével káptalani területen álltak: ugyanitt még pedig a káptalani birtokrészek legjelentékenyebbikén, Hétközhelyen (a mai vásártér) kellett állnia az iskolának, s későbbi nyomok is ide utasitanak.*«a városnak (Váradnak) a váron alól való nagy darab része, melyben a derekasabb épületü házak is vagynak az elpusztult iskolával.» Szalárdi J.: Siralmas krónika. Újabb nemzeti könyvtár. (1853.) 365. l.

Az iskola igazgató-tanára az olvasó-kanonok vala, mellette müködtek az al-olvasó s éneklő-kanonok vagy ennek helyettese, az aléneklő, az utóbbi mint az ének s illetőleg a zene tanára. Ennélfogva a váradi iskola tanárai gyanánt tekinthetők mindazok, kik a következő káptalani névsorban mint olvasó – és éneklő-kanonokok vagy mint ezeknek helyettesei fordúlnak elő.

Tantárgyak valának: reggel nyelvtan, déltájban: szónoklat- és gondolkodástan, délután: szavalás, hogy a tanulók a latin nyelv helyes kiejtését elsajátitsák. A költészet rendkivüli tantárgy vala.*«de mane legat gramaticalia pro capacitate universitatis studentium scholarium; in antea et postea inmediate, si fieri potest, vel in meridie adultis et ducilibus logicalia, alias de regulis gramaticalibus exponendo et intellectui audientium diligenter imprimendo; inter nonam vero et vesperas, vel dum sibi opportunius videbitur insistat declamationibus (?), ut pueri reddantur habiles ad intelligendum, recteque latinum proferendum. Poeticalis vero non videntur esse legenda ordinarie.» Batthyány-codex: II. 8. rubr. – Leges eccl. III. 255. l. Szombaton pedig, vagy ha szombatra ünnep esett, akkor pénteken, továbbá karácsony és husvét előtt egy hétig s a nagyobb ünnepeket megelőző napokon ének, illetőleg zene tanittatott.*«clericos chorum frequentantes instruat ad artem musicam et peritiam cantandi in divino officio, quamvis hoc per succentorem consveverit exerceri ex ordinatione et commissione cantoris. Dies autem musicæ artis prædictæ instruendi deputati sunt: 1-mo ante festum nativitatis domini dies octo immediati; item ante diem resurrectionis domini similiter octo immediati... item una dies præcedens singula quinque festa B. Virginis, utriusque festa exaltationis sanctæ crucis, B. Joannis Baptistæ, dedicationis sancti Michælis Archangeli, omnium sanctorum, beatorum Petri et Pauli apostolorum, sancti Stephani regis et translationis sancti Ladislai regis; item singuli dies præcedentes festa proprias habentes historias et dies sabbathi semper pro diebus Dominicis nisi tunc festum occurrat, pro quo feria sexta cedat cantori... vocabuntur scholares... ad cantum scribendum pro die vel diebus futuris.» Batthyány-codex: II. 9. rubr. – Leges ecc1. III. 257. l.

{19.} Feltünő, hogy a tantárgyak között a hittanról szó sincs, pedig ez s legalább még a lelkipásztorkodástan semmi esetre sem hiányozhatott oly iskolából, mint a váradi, melynek első sorban az egyházmegye jövőbeli papjainak képezése volt hivatása. Hogy a Chartularium erre vonatkozó tudósitása hiányos lenne, alig tehető fel; inkább hihető, hogy az emlitett tantárgyak előadása, s általában a papjelöltek nevelése sem az olvasó-, sem az őr-kanonokhoz vagy ezek helyetteseihez nem tartozott, hanem oly egyházi férfiakhoz, kik nem a káptalan, hanem egyenesen a püspök hatósága s rendelkezése alatt állottak, s ez okból nincs rólok és hivatalukról emlités a Chartulariumban.

A megjelölt tudomány-ágak azonban a XV-ik század közepén elveszték kizárólagos uralmukat székesegyházi iskoláinkban is. Konstantinápoly bevétele után a keleti birodalom hontalanná lett tudósai elhozák magukkal a nyugati világba a klassicismus szeretetét s előidézék ama mozgalmat, mely renaissance-nak, a tudományok ujjászületésének neveztetik. Ezentúl a régi scholasticus rendszer megszünik, a történelem, szónoklat és költészet müvelése mellett «a tanitás egyik legfőbb feladatául tekintik a klassikai nyelvek és müvek beható ismeretét. Róma és Hellasz nyelvén csinnal irni és beszélni, a remekirókat érteni és idézni: ez volt a magasabb müveltség lényeges tulajdonsága, tanitók és tanulók ambitiója.»*Fraknói V.: A hazai s külföldi iskolázás a XVI. században. 18–19 ll. Knauz N.: Balbi Jeromos. Magyar Sion. IV. 23. l.

A renaissance nem téveszté el hatását, mint fentebb Vitéz János püspöknél láttuk, Várad püspöki udvarára s a káptalan tagjaira sem; ennélfogva befolyással volt kétségkivül a váradi iskolákra is. E befolyás határait azonban közvetlen adatok hiányában kimutatnunk nem lehet; csak az bizonyos, hogy mint egyéb középiskolákban, ugy Váradon {20.} is a tanrendszer, lényeges módositáson ment keresztül s már Vitéz János püspök s az Olaszhon iskoláiból hazatért Csezmiczei János intézkedése s hatása következtében a költészet a rendes tantárgyak közé vétetett fel, a latin nyelv mellett a görög nyelvtannak is előkelő hely jutott, ápolásra talált a csillagászat segédtudományaival, a szám és mértannal, s valószinüleg a gyógytan is, a mely ismét a természeti tudományok legalább egy részének előadását feltételezi.

Igy a Szent-Ágoston-rendüek sárospataki iskolájában, mely a váradival legfeljebb egy szinvonalon állhatott, a XV-ik század végén tanittatott a latin és görög nyelvtan, a szónoklattan, költészet, csillagászat, gyógytan és zene.*Fraknói V.: A hazai s külföldi iskolázás a XVI. században. 19. l. S Oláh Miklósnak, utóbb esztergomi érseknek Gerendi Miklós erdélyi püspökhöz intézett leveléből látszik, hogy midőn együtt jártak Váradon iskolában – Thurzó Zsigmond váradi püspök korában 1505–1512 – görög tanulmányokkal is foglalkodának.*«Dum una olim Varadini litteris operam daremus, memini me legisse ton apologov tou hsopou de cassia, de qua et Aulus Gellius mentionem facit... 1533.» Ipolyi A.: Nicolai Oláh codex epistolaris 544. l. És midőn ugyancsak Oláh Miklós, már mint érsek, 1554-ben kiadá ama szabályzatot, melylyel a nagyszombati érseki iskolát szervezé, e szabályzat kétségkivül visszatükrözi legalább elemeit ama tanrendszernek, melyben maga az érsek nevelkedett.

E szabályzat szerént az iskola igazgatója az olvasó-kanonok. Ez választja meg a tanitót (al-olvasó), ki tudós, katholikus férfiú, s a menynyire lehetséges, a szabad müvészetek mestere legyen. A megerősités az érsek joga. A tanitó tiszte: vasárnaponként az evangeliomot magyarázni s a hittanból előadást tartani; köznapokon magyarázza a latin-nyelvtant; olvassa a költők közől: Virgilt, Horáczot, Ovidiust, Terentiust; a szónokok közől: Cicerót és Quintiliánt; a történetirók közől: Liviust, Sallustiust, Caesart. Ezenkivül tanitja a dialektikát, rhetorikát, számtant «és a többi szabad müvészeteket». Hetenként legalább egy irásbeli feladványt ad a tanulóknak, hogy magukat a költészetben és prózában is gyakorolják: szónoklati és vitatkozási gyakorlatokat is rendez.

Ünnepeken s vasárnapokon egyházi öltönyben jelenik meg az {21.} isteni tiszteleten az egész tanuló ifjusággal; köznapokon felváltva az ifjuság negyedrészét vezeti misére.

Segédtanitóit az idősebb s jelesebb tanulók közől választja, kik között a kisebb tanulókat felosztja; ezeknek előadásokat tartanak s velök a tanár előadásait ismétlik. Külön énekmester (succentor) tanitja az egyházi éneket.*Fraknói V.: A hazai s külföldi iskolázás a XVI. században. 19–20. ll.

Alig kételkedhetünk, hogy oly püspökök, mint Kálmáncsehi, Szatmári, Thurzó, Perényi, kik Vitéz János püspöki székével tudományos hajlamait is öröklék, a mint igyekeztek a jelesebb humanisták barátságát megnyerni, ugy azok tanait s tanrendszerét Várad iskoláiba is átülteték.

De a középkori iskolák szervezői, mint mindenütt, ugy Váradon is, arról sem feledkezének meg, hogy tanulóik lehetőleg számosak legyenek s a magasabb tudományokat is megáhitsák, mely czélt a szelid bánásmódon, s az ismeretek fokozatos előadásán kivül még azáltal igyekeztek elérni, hogy a szegény tanulók segélyezéséről is gondoskodának.*«per hæc enim nostræ Ecclesiæ statui multum consulitur et honori, dum discipuli huiusmodi proficiunt et ad majores etiam acquirendas scientias redduntur habiles... Ut autem ad scholas nostras discipuli facilius invitentur, neque formident se per lectorem sive per eius sublectorem inordinatis vel indebitis solutionibus aggravari»: következik a tandij meghatározása. Batthyány-codex: II. 8. rubr. – Leges eccl. III. 254. l.

Az iskola igazgatója olvasó-kanonoki javadalmából nyerte jövedelmét s a tanulók részéről semmi jutalmazásban sem részesült, sőt részben ő fizette kanonoki javadalmából az iskola tanitóját, az al-olvasót, megosztani tartozván vele egyenlő részben mindazon jövedelmét, melyek őt nem mint kanonokot, hanem mint olvasót a tizedek s földbérekből, nem különben a székesegyházban felajánlott ajándékokból illeték.*«illam tamen portionem, quae sibi ex decimis frugum, terragiis et oblationibus prædictis ratione lectoratus provenit, cum suo æquailter dividet sublectore, qui sublector... integram habet portionem unius præbendæ canonicalis.» Batthyány-codex: II. 8. rubr. – Leges eccl. III. 256. l.

Az al-olvasó a most említetteken kivül egy rendes kanonoki javadalommal s avval járó lakással rendelkezett, ehhez járult még a {22.} tanulók által fizetendő tandij, de a melynél a Chartularium szigoruan meghagyja, hogy a szegényektől, kik kéregetésből tartják fenn magukat vagy kéregetni volnának kénytelenek, ha mások nem könyörülnének rajtok, – hogy az ilyenektől semmit se kivánjon, s a tehetősebbektől is mérsékelt tandij vételére hatalmazza fel.

Eszerént a váradi tanulók, vidékiek épen ugy, mint a helybeli származásuak adtak évenként karácsonyra egy kappant és két kenyeret; husvétra szintén két kenyeret, egy sajtot s nyolcz tojást; Szent-Gál napjára pedig egy kakast vagy tyukot. Ennél többet a tanitó semmi szin alatt sem követelhetett; de ajándékot elfogadhatott. A klerikusokat azonban, ha mingyárt oltárigazgatók vagy épen kanonokok voltak is, nemkülönben a káptalanbeliek rokonait vagy azokat, kiket ők taníttatának, mig az isteni tiszteletben részt vettek, minden dij nélkül tartozott tanitani.*«Clericos autem Ecclesiæ intelligimus esse non solum canonicos vel præbendarios aut altarium seu capellarum rectores Ecclesiæ nostræ, sed et nostros nepotes et etiam alios scholares, qui ubicunque versentur, ex nostris vel alterius ex nobis expensis seu victualibus sustentantur, dummodo divina frequentent.» Batthyány-codex: II. 8. rubr. – Leges eccl. III. 255. l. Ha e szabályzatnak nem engedelmeskedett vagy tanitványait kivétel nélkül egyenlő gonddal s felfogásukhoz mérten nem oktatta, mint hivatalára képtelen, elmozdíttatott s helyébe más, nálánál alkalmasabb neveztetett ki.*Batthyány-codex: II. 8. rubr. – Leges eccl. 255. l.

Az iskolának volt szolgája is (curator), kinek fáradságaért a tandijköteles tanulók mindenike havonként egy-egy denárt fizetett.

Az ének- és zenemesternek (succentor) amint hivatala kevésbbé terhes, ugy jövedelme is szerényebb vala. Ez már nem volt kanonok, hanem csak az éneklő-kanonoknak felfogadott segéde, mert, mint a Chartularium megjegyzi, az éneklő-kanonok tiszte lenne mind a zene, mind az énektanítás, de azt rendszerént a succentor által végezteti, akit ennélfogva fizetni is tartozik. E fizetés mennyisége ismeretlen, csak annyit tudhatunk, hogy a succentor rendelkezésére állt egy lakház fele mely a várban az éjszaki kapu mellett emelkedett; továbbá, ha a székesegyházban ünnepek vagy temetések alkalmával a misét ő végezte, az ajándékok őt illeték. Ezenkivül a nagyobb, de nem szegény tanulóktól advent első vasárnapján vehetett tizenkét denárt, a kisebbektől {23.} ellenben csak négyet; a klerikusok s mindazoktól, kiket az al-olvasó ingyen, tanitani tartozott, ő sem követelhetett semmit.*«Debetur etiam succentori dimidia pars domus lapideæ, quæ est in Castro retro minorem Ecclesiam Beatæ Virginis a porta septemtrionali consistens, nam alia pars eiusdem, quæ est a meridie iuxta curiam episcopalem debetur subcustodi; ad usum succentoris et subcustodis ab initio domus illa est constructa.» Batthyány-codex: II. 9. rubr. – Leges eccl. 258. l.

A szegény tanulók tehát, mint látjuk, ingyen oktatásban részesültek s amellett önfentartásuk végett sokféle segédforrásra számithattak. A Chartularium ismételve is említi az oly tanulókat, kik kéregetésből éltek, vagy kéregetni lettek volna kénytelenek, ha mások nem könyörülnek rajtok,*«de pauperibus scholaribus, qui mendicant vel mendicarent, si ab aliis pietatis intuitu non subveniretur eisdem, directe vel indirecte... nihil petat sublector.» Batthyány-codex: II. 8. 9. rubr. – Leges eccl. 255. és 258. ll., de itt hibásan; továbbá: I. 520. l. a miből világos, hogy a középkor e szegény tanulói (mendicansok), kikről XVI-ik századi irott emlékek oly gyakran s körülményesen szólanak, léteztek Váradon is már a XIV-ik században, s a későbbi, rájok vonatkozó intézkedések nem ujak, hanem századokkal régibb alapokon keletkeztek.

A szegény tanulóknak először is lakásra volt szükségök s ezért a középkori iskolák mellett rendszerént találunk oly külön álló hajlékot, mely a szegény tanulók befogadására szolgált vagy pedig magában az iskolaépületben készítettek lakásokat számukra. E czélra szolgáló épület lehetett Váradon az, melyet Vépi Péter olvasó-kanonok «az iskola mellett» emeltetett s melyről már fentebb szólottunk,*I. kötet 154. lap. vagy még jóval előbb ama másik, melyről a Chartularium mondja, hogy eredetileg kanonoki lakásnak épült, de szegények házává alakittatott.*«ex dictis viginti quatuor curiis (Canonicalibus)... in quarta curia constructum est Hospitale.» Batthyány-codex: I. 4. rubr. – Leges eccl. III. 227. l. A közönséges szegények háza rendszerént félreeső helyen, a városok végén állt; de a kérdéses épület, mint kanonoki lakás, a város központjától, a székesegyháztól távol nem eshetett. Annyi bizonyos, hogy Váradon voltak oly tanulók, kik a kanonokok költségén vagy élelmezésén folytaták iskolájokat.*Batthyány-codex: II. 8. rubr. – Leges eccl. III. 255. l.

{24.} Az együtt lakó tanulók házi szabályok szerént s külön elüljáró alatt (Decanus mendicantum) éltek. Élelmöket vagy a városban nyerék naponként más-más háznál sorjában,*A váradi tanulók ilyes élelmezését említi Szántó István Jézus-társasági atya 1600-iki emlékiratában (FraknóI V.: Hazai s külföldi iskolázás 53. l.), de e szokás, mint egyházi s iskolai szokásaink legtöbbje, kétségkivül sokkal régibb keleti s a mendicansokkal egykoru. vagy pedig az összekéregetett alamizsnából otthon étkeztek. E korban koldulni arra a czélra, hogy szellemi kincseket gyüjthessenek, nem tarták lealázónak; a szegény tanulók énekelve bejárták a vagyonosabb házakat anélkül, hogy emiatt pirulniok kellett volna szerencsésebb társaik előtt.*Fraknói V.: A hazai s külföldi iskolázás. 65. l.

Jövedelmi forrásul szolgáltak továbbá az ugynevezett recordatiók. A szegény tanulók vagy maguk vagy tanitóik vezetése alatt ünnepeken, vagy előkelőbb vendégek érkezésekor megjelentek az illetők köszöntésére s a házaknál szent énekeket énekeltek, amiért jutalomban részesültek. Igy tisztelkedtek az egri tanulók Farkas Bálint váradi püspöknél, midőn ez Eger főpapjának, Bakócs Tamásnak vendége volt, amiért 2 ft. jutalomban részesültek.*Fraknói V.: Adalékok a hazai s külföldi iskolázás történetéhez. Századok. 1875. évf. 668. l.

Jövedelmök volt a temetésekből is, melyekre több-kevesebb számmal rendszerént megjelentek s a halott felett zsoltárokat éneklének. Szerémi György irja, hogy midőn Gyulán (Békésmegye) Corvin János herczeg leánya, majd neje meghalt, mindkét esetben ő énekelte nyolcz-tiz tanulóval a halotti zsoltárokat, s ezért azonkivül, hogy gazdagon megvendégelték őket, 8–10 márka jutalmat is nyertek.*Szerémi Gy.: Emlékirata. 44–45. ll.

Ily körülmények közt nevekedtek középkori papjaink, mert a tanulók legtöbbje mint egyebütt, ugy Váradon is, itt befejezte tanulmányait, mely után azonnal pappá szenteltetett, hogy megkezdje ama pályát, mely ritka kivétellel valamely falusi lelkészség igénytelen határai közt érte végét.

Némely tanulók előtt azonban saját képességök s szüleik vagyonossága vagy pártfogóik bőkezüsége megnyitá a magasabb tanintézeteket is. Az Árpádok korában Páris, később Krakkó, Bécs s a renaissance {25.} keletkezése óta kivált Olaszhon főiskolái gyakran láttak falaik között magyar tanulókat s ezek sorában váradiakat vagy váradmegyeieket is.

Igy a krakkai egyetemen 1417-től 1462-ig 15 váradi ifjuval találkozunk, ezenkivül vannak Debreczenből, Gyuláról, Székelyhidról, Diószegről, sőt Henczhidáról is.*Fraknói Vilmos közleménye. – Ahol a jegyzék nem a mai Nagyváradot érti, azt meg is jelöli, például: de Varadino petri = Pétervárad. Általában e korban a külföldi iskolázás oly gyakori vala, hogy azt a hazai törvényhozás sem hagyhatá tekinteten kivül, de gyámolitani is akarván, végzést hoza, hogy a tanulás miatt távollevőket azért, hogy a birói idézésre meg nem jelennek, el ne marasztalják.

A XVI-ik század első felében a külföldi iskolázás némileg csökken ugyan, de még mindig kielégitő számokat mutat. E korban ugyancsak a krakkai egyetemen találunk Váradról hatot, Debreczenből ugyanannyit, ezenkivül Gyula, Békés, Székelyhid, Diószeg, Bihar stb. városok szintén képviselvék tanulóik által.*Fraknói V.: A hazai s külföldi iskolázás. 260-267. ll. Hasonló eredményre akadunk a bécsi s olaszhoni egyetemek XV. s XVI. századi anyakönyveiben, sőt olykor nemcsak a tanulók, hanem a tanárok s egyetemi tisztviselők között is látunk váradiakat.*A bécsi egyetem bölcsészeti karának tanárai között 1412-ben «Magister Benedictus de Baradino Parva Naturalia» adta elő, a következő évben pedig «Primam partem doctrinalem Alexandri.» – 1429-ben «M. Albertus de Waradino de anima», a következő évben «Parva Naturalia», 1432-ben «Computum» (ecclesiasticum). – 1470-ben «M. Blasius de Baradino Obligatoria». – 1431-ben «M. Albertus de Waradino» a bölcsészeti kar tanácsosa; 1424-ben «M. Benedictus de Waradino» ugyanazon kar vizsgálója stb. Fraknói V.: Magyarországi tanárok és tanulók a bécsi egyetemen a XIV. és XV. században. 24. s köv. ll.

A külföldi tanintézetek látogatóira itthon is rendszerént fontosabb hivatás s fényesebb jövő várakozott. Őket alkalmazák a hazai tanintézetek élére s az egyházmegyei kormányhivatalokba; ők valának első sorban hivatva, hogy mint kanonokok befolyjanak az egyházmegyék kormányzására s mint püspöki helynökök vagy épen püspökök személyesen is kormányozzák a megyéket.

Az alább következő préposti s kanonoki névsor, de az egyszerü lelkészek névsora is több oly nevet tüntet fel, melyeknek tulajdonosai külföldi tanintézeteken nyerék magasabb kiképeztetésöket.

{26.} Az Oláh Miklós, esztergomi érsek által 1567-ben megalapított első hazai papnövelde Váradon is szerencsés hatást gyakorolt volna papságunk nevelésére, de a nemes példa Váradra nézve már későn érkezett. Várad iskolája kétségkivül osztozott a gyulafejérvárinak sorsában, melyről az 1557-iki szintén gyulafejérvári gyülés emliti panaszkodva, hogy elpusztult. Ekkor ért véget a váradi székeskáptalan is, mely ez iskolát létrehozta s egy félezred éven át fentartá; együtt enyésztek is el. Utolsó ismeretes igazgatója a jeles képzettségű s a tanuló ifjuság iránt haláláig érdeklődő Mindszenty András vala.*Lásd alább: Kanonokok s karbeli papok 1556. évre.

#### {27.} A székeskáptalani hiteles-hely.

Uj pecsétnyomók. – Pecsétdijak. – A hiteles-helyi teendők kiterjedése. – Papiron kelt oklevelek. – A hiteles-helyi levéltár.

A váradi székeskáptalan fennállása harmadik századának kezdetétől nevezetes változásokon ment keresztül, de amelyek e testület emelkedését s gyarapodását, valamint munkaköre s hatása terjedését egyaránt jelezik.

Az első változás mindjárt 1291-ben hiteles-helyi minőségét érinté. Régente – mondja a káptalani Chartularium – csak egy pecsétnyomónk vala, de miután ez a hosszas használatban elkopott, 1291 elején két uj s hitelesitett pecsétnyomót nyerénk.*«isto (a régi pecsét) vetustate consumpto, data et authenticata fuerunt inter festum S. Valentini et die medii quadragesimæ Anno Domini MCC nonagesimo primo alia duo sigilla, quorum unum est rotundum ad privilegia, aliud vero oblongum ad causas. Rotundum autem habet in medio imaginem S. Regis Ladislai dimidiam quasi usque ad umbiculum, habentem coronam in capite et in dextra bipennem, in sinistra vero pomum cum cruce desuper erecta; in subscriptione vero istas literas: † S. majus Capituli Waradiensis Ecclesiæ ad Privilegia. Oblongum autem habet figuram imaginis beatæ Virginis sedentis in trono et tenentis puerum erectum sive stantem super genu sinistro et habentem figuram pomi in manu dextra, continentem in subscriptione has figuras: † S. minus Capituli Waradiensis Ecclesiæ ad causas.» Batthyány-codex: I. 7. rubr. – Leges eccl. III. 228. l. A Chartularium előadását igazolva látjuk ismét történeti emlékeinkben. A fenjelölt évtől kezdve kétféle pecsétet találunk a káptalan számtalan kiadványain, legkisebb részleteikben is épen olyanokat, mint a milyeneknek azokat a Chartularium leirja s mint a rólok vett s mellékelt hű metszetek itt feltüntetik.

{28.} A nagyobb pecsét kerek alaku, s mint «függő» pecsét használtatott oly okleveleknél, melyek örökös jogról szólanak. Mezejében a püspökség alapitója s védszentje Szent-László király emelkedik, fején koronával, vállain palásttal, testén egyszerü, bő, derekához szoritott zekében. Jobbja a történeti nevezetességü csata-bárdot tartja, balja pedig szive táján a keresztes országalmát. A körirat balról jobbra (heraldice) folyólag:

(Sigillum maius Capituli Waradiensis Ecclesiae ad Privilegia.)*E pecsétet kiadta már Koller J.: Prolegomena. I. tábla, 2. rajz; továbbá Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. czimlap, és legujabban Jerney J. Tört. tár. II. 57. ábra, de mindenütt tökéletlenül.

{29.}

A kisebb pecsét tojásdad alaku, s hát-, vagy zárpecsét gyanánt alkalmazák oly levelekre, melyek ideiglenes intézkedésről szóltak. Mezejében a székesegyház védszentjének, Szűz-Máriának ülő alakja, bal karjával a bal térdén álló kis Jézust fogja, jobbjában a világot jelentő teke kereszttel. Körirata körives, kettős gyöngysor között:

(Sigillum minus Capituli Waradiensis Ecclesiae ad causas.)*E pecsét lenyomatai felettébb roncsoltak; az itt közlött metszet meglehetősen ép eredetije egy 1384-iki oklevelen. Budai orsz. levéltár kincst. osztály: N. R. 658. 25. – E pecsétet akarná feltüntetni azon metszet, mely «Cerographia Hungariæ a quodam sacerdote S. I. 117. l. II. t. 8. fig. látható, de szintén nagyon tökéletlen. «Natum divinum – ugymond – porrecto ubere beatissimo lactantem exhibet.» (!)

E pecsét csekély eltéréssel, mintegy megujitása a káptalan első pecsétjének, ami a kettőnek összehasonlitásánál azonnal szembetünik.

E két pecsétet használta a káptalan 1557-ig, s e több, mint harmadfél századnyi időben csupán egyszer fordul elő a káptalannak egy más, s eszerént harmadik pecsétje egy 1436-iki levelén.*A levél «in die festi b. Jacobi ap.» (julius 25.) kelt s benne a káptalan biztositja Báthori Tamást, János fiát, hogy mindazon hatalmaskodást: emberölést, sebesitést, kártételeket, miket szolgáival a káptalan jobbágyain s birtokain elkövetett, megbocsátja, ha a káptalannak száz arany forintot s tizenegy ökröt ad. Budai országos levéltár kincst. osztály: N. R. 52. 50. – D. L. 12938. Ez zöld {30.} viaszba volt nyomva, mig amazok mindig sárgába, de viaszából már csak egy kis részecske van meg, mely a mező közepét elfoglaló valamely szentnek derekát s karjait mutatja. A pecsétre hajtott papiroson azonban megvan annak egész lenyomata, mely, mint a mellékelt metszet, noha megforditva, feltünteti, köriratos, kerek pecsét vala, mezejében koronás, bárdos szenttel, kétségkivül Szent-Lászlóval. A pecsétviasz zöld színe s a levél magánügyi tartalma arra mutat, hogy e pecsét nem hiteles-helyi, hanem magán pecsét volt, melyet a káptalan saját ügyeiben használt.

Hova lettek a káptalan pecsétjei 1557 után? e kérdést felelet nélkül hagyják történeti forrásaink; csak az bizonyos, hogy az idézett év után többé nem fordulnak elő. Ekkor ugyanis a hiteles-helyi teendőket a Szent-István-hegyi társaskáptalan vette át s a leveleket saját pecsétje alatt adta ki.

Az oklevelek kiállitásáért a káptalannak váltságdíj járt; igy egy jeles alakban kiállitott, ugynevezett privilegialis levélért egy arany forint; nyilt levélért hátpecséttel 24 denár; zárt levélért 12 denár; a káptalanban letett esküért 40 denár.*Batthyány-codex: I. 7. rubr. – Leges eccl. III. 229. l. – Az idézett árak mérsékelt volta azonban még nem jelenti azt, hogy a középkorban a perköltségek a mainál csekélyebbek valának. Igy midőn 1470-ben Kállai Lőkös János anyjának, Álmosdi Chyre Péter leányának leányi negyede s hozományáért a Chyre- testvérekkel a váradi szentszék előtt perelt: perköltsége egykoru feljegyzés szerént meghaladta a háromszáz arany forintot. Ez nagy összeg volt oly korban, midőn például Mátyás királynak némely utazása sem került többe hatvan forintnál. De álljon itt maga, a különben is érdekes feljegyzés: «Notantur expensæ Egregii Johannis de Kallo factæ in causa contra Stephanum, Christophorum et Thomam Chyre alias mota et per sententiam terminata. – Item in anno Domini Millesimo Quadringentesimo Septvagesimo post resurrectionem domini sedecimo die fait determinata per condam dominum Valentinum Cantorem. Expensæ fuerunt taxatæ ad centum et octo fl. auri. – Post taxationem Sententia diffinitiva fuit redempta triginta duobus fl. auri. – Sententia interlocutoria quatuor fl. – Item in anno Domini Septvagesimo primo fuit citatus Eggregius Johannes Lewkws de Kallo coram Judices videlicet Gregorium Hando et Georgium præpositum cum citatione, inhibitione auctoritate apostolica; tenorem redemi fl. auri X. procuratori fl. auri 1. Causa fuit prorogata ad octavam diem festi S. Georgii. Veniens de Kallo exposui cum duobus equis fl. auri II. (2) – Item causa prorogata fuit ad octavam diem festi Corporis Christi cum uno equo exposui fl. 1. – Item iterum ab octava die Corporis Christi prorogata fuit ad octavam diem sancti Johannis Baptistæ; exposui cum uno equo fl. 1. – Item abinde fuit prolongata ad quindecimum diem sancti Michalis, et exposui fl. 1. – Item... procurator venit Waradinum vicibus viginti duobus, et idem procurator exposuit fl. auri quinquaginta unum. – Item Egregius Johannes Lewkws de Kallo venit septies et exposuit fl. auri quinquaginta. – Item... causa fuit determinata per Egregium Georgium præpositum ante Ascensionem domini feria quarta. – Sententiam diffinitivam redemi quadraginta quinqu? fl. auri. – Causa fuit appellata secundario, tenorem appellationis redemi fl. auri 1. – Item protestationem fl. 1. – Item Notarium portavi ad æstimandum et videndum pro fl. auri decem. – Item ad expensas exposui fl. auri quator. – Item pro inobedientia partis adversæ Judex decrevit excommunicatoriam litteram; redemi pro fl. 1. – Item Summa in toto faciunt fl. auri CCC et octo.» – Eredetije a Kállay-család levéltárában: X V. század, 420. sz. Ez árak megmaradtak még {31.} a XVI. században is azzal a különbséggel, hogy ekkor már a hártya, a pecsétviasz és a selyemzsinór árát is meg kelle fizetni.*Szilágyi S.: Erdélyi országgyülési emlékek. II. 358–359. ll.

A káptalannak, mint hiteles-helynek, teendői idők multával folyvást szaporodtak, kivált miután az első foglalásu földek közös birtoklása megszünt s a birtokok feldarabolásával előtérbe léptek az osztály-, a határkérdések, a különféle perek. E korban már a káptalan tagjainak egy része örökösen uton van, és pedig nemcsak magának a püspökségnek területén, melyre a káptalan hiteleshelyi joga leginkább szoritkozott, hanem a szomszéd tiszai megyékben, sőt a Királyhágón s a Tiszán túl is.

A káptalan rendszerént a király vagy a nádor vagy valamely országos biróság irásban kiadott parancsára küldte ki tagjait, az ügy {32.} kisebb-nagyobb fontosságához képest, a kanonokok vagy pedig csak a karbeli papok közől. A kiküldött, ki «a káptalan bizonyságának» neveztetett*Karolus... rex... capitulo ecclesie Waradiensis... fidelitati vestre... mandamus, quatenus vestrum mittatis hominem pro testimonio fidedignum» stb. 1325. Nagy I.: Anjoukori okmánytár. II. 224. l. s kivált a régibb időkben lóháton utazott rendeltetése helyére,*«Ibitis tamen in Equo» az egri püspöki helynök iktató parancsa a kaposi s munkácsi lelkészekhez 1356-ban. Zichy-okmánytár: III. 17. l. nem ment egyedül vagy legalább a kiküldetés helyén találkozott a «király emberével», ki többnyire egyike vala a vidék ama nemes birtokosainak, kiket a királyi levél hasonló czélból előre kijelölt. De a megbizatás teljesitése nem járt mindig veszély nélkül: az emberek összeütköző érdekei közé jutva a kiküldöttek, számtalanszor megtörtént rajtok kivált határjárások, idézések, birtokba iktatások alkalmával, hogy «kivont karddal fogadák» őket,*Mint Kálmáncsehi Mátyás várad-előhegyi kanonokot s Gúthi Tamás királyné emberét 1559-ben a biharmegyei Mihályfalván. Budai országos levéltár kincst. osztály: N. R. 830. 62. s tettlegességekkel illeték annyira, hogy végre országgyülésileg kellett gondoskodni védelmökről.*Gr. Batthyány I.: Leges eccl. I. 540. l. 2. A káptalan bizonysága s a király embere együtt végezék megbizatásukat s eljárásukról együtt tőnek a káptalan előtt jelentést, melyet az mindjárt irásba foglalt.*«Viris discretis et honestis, amicis suis Capitulo ecclesie Waradiensis Dousa Woyuoda, Judex per quinque comitatus a domino Rege deputatus, amiciciam paratam debito cum honore... vestre discrecionis amiciciam petimus diligenter, quatenus detis testimonium vestrum cum homine nostro magistro Laurentio filio Gregorii de Bylle, qui sciant et inquirant de premissis veritatem, et post hec quemadmodum idem homo vester et noster vobis retulerint, facti seriem vestri gracioso domino nostro Regi rescribatis.» Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 632. l.

Az okiratok anyaga a XIV-ik század elejével változáson megy keresztül; használatba jő a papir s fokonként szoritja mindinkább háttérbe a sokkalta drágább hártyát, de a jelentékenyebb, függőpecsétes leveleknél ez utóbbi még azután is nélkülözhetetlen.

A honnmaradt káptalani tagoknak szintén volt elég teendőjök részént a folyó ügyekkel, részént a századok alatt felszaporodott irathalmaz rendezésével. Mily rend, mily pontosan készült jegyzőkönyvek, {33.} tárgymutatók valának szükségesek, hogy megtaláljanak egy-egy királyi levelet, bevallást stb., melyet talán még századok előtt helyeztek a levéltárba. Nyilvános és családi, kivált tiszavidéki levéltárainkban pedig annyi század, annyi balszerencse után még ma is tömegesen fordulnak elő a váradi káptalan középkori kiadványai, melyek élő bizonyságai ez egyházi testület munkásságának épen ugy, mint kiterjedt munkakörének. Emellett szól ama körülmény is, hogy midőn a XIV-ik századtól kezdve uj, társaskáptalanok keletkeznek Váradon, azokat összekötik a székeskáptalannal s tagjaik müködését nemcsak az isteni tisztelet, hanem a hiteles-helyi teendők végzésénél is igénybe veszik.

A káptalani levéltár e korban is a székesegyház egyik mellékhelyiségében, a sekrestyében volt elhelyezve, hol a romboló kezektől megőrizék, de nem az elemek pusztitásaitól. 1241-ben a felgyujtott székesegyházzal együtt a levéltár is elhamvadt;*«instrumenta in facto dictarum possessionum eiusdem Capituli (Waradiensis) confecta eo tempore, quo Tartarica gens prima vice regnum hungaricæ nationis invasisset, in ecclesia eorum combusta forent.» 1338-iki oklevél. Báró Bánffy-család levéltára. III. 219. l. – Hasonlóképen szól a Chartularium: I. 1. rubr. – Leges eccl. III. 219. l. 1400 táján pedig a sekrestyebeli tűz alkalmával nagy veszteségeket szenvedett.*Lásd: I. kötet, 222. l. Az erre következő másfél század alatt nem értesülünk, hogy valamely csapás érte volna. 1557-ben az előhegyi káptalan kezelése alá jutott; 1566-ban pedig midőn az előhegyi káptalan is kénytelen volt elhagyni Váradot, a szebeni országgyülés Kanisay János és Fóris váradi papok őrizetére bizta a levéltárt; hozzájok adván még «egy jámbor, tudós és tökéletes nemes embert az vármegye notáriusával egyetemben», hogy «minden levélkeresésnek, kiadásnak és törvény szerént való executióknak az ő felsége parancsolatjára gondját viseljék és önnön pecsétjek alatt ő felségének minden dolgokat hiven megirjanak».*Szilágyi S.: Erdélyi országgyülési emlékek. II. 327. l.

#### {34.} Prépostok.

Azon férfiak tekintélyes sorából, kik a «váradi prépost» nevet nemcsak az egyházmegye, hanem hazánk s közmüvelődésünk történetébe is beirták, a püspökség egész első századából egyet sem tudunk felmutatni. A XII-ik század legvégén tünik fel az első ismeretes váradi prépost III. Incze pápa azon levelében mely az Elvin püspök ellen fellépett váradi kanonokokat s köztök a prépostot is emliti, de nevének csak kezdőbetüjét: B. irja ki.*Fejér Gy.: Codex dipl. II. 351. l. – Martirius esztergomi érsek 1156-iki levelén, melylyel esztergomi káptalana számára alapitványt tesz, mint egyik tanu szerepel Primogenitus prépost, kit korábbi kiadások (Fejér Gy.: Codex dipl. II. 140–143. ll.) «Varadiensis Præpositus»-nak irván, rendszerint váradi prépostnak tartának. (Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capituli Varad. I. 34. l.) Azonban Knauz N.: Monumenta Eccl. Strigoniensis. I. 107–108. ll. közli Martirius érsek idézett levelét az eredetiből, hol «Primogenitus urodiensis prepositus» áll, melyből világos, hogy Primogenitus csakugyan prépost volt, de nem váradi, hanem urodi = orodi = aradi, amint a vele együtt ugyanott előforduló prépostok mind társaskáptalanok prépostjai. A B-vel kezdődő keresztnevek melyike lappang ama betü alatt? meg nem határozható, mert e prépostról nincs többé emlékezet. Nevénél még nagyobb homály födi személyiségét s élete körülményeit, ami annál sajnosabb, mert prépostsága egyházmegyénk egyik legérdekesebb korszakába, a püspökség alapitójának szentté avatása korába esik. 1199.

Rajnald. Életéből három érdekes mozzanat emléke maradt reánk. Prépost korában folytak Váradon az isten-itéletek. Ily itéleteknél Rajnald prépost is biráskodott s egy alkalommal a vádlottat, ki egy kiütött fog s negyven márka kártétel miatt állt birói széke előtt, {35.} felmentheté.*Váradi regestrum: 195. oklevél. Később fordult a koczka. Rajnaldot az erdélyi káptalan püspökévé választá s akkori szokás szerént a metropolitának, Ugrin kalocsai érseknek terjeszté fel megerősités végett. Tudomány, kifogástalan élet, kellő kor, jó származás mind megvalának Rajnald prépostban, de az egyház testi hibátlanságot is követel tagjaitól. Rajnald prépost azonban egyik, ugy látszik bal szemére hibás vala s emiatt az érsek nem merte megerősiteni a választást. Ügye Róma elé került, s az egyház feje nem volt kérlelhetetlenebb biró, mint Rajnald prépost: III. Honorius megerősité a választást.*Fejér Gy.: Codex dipl. III. 1. 385. l. Husz év mulva ott volt ő is a sajói ütközetben, s ugyanott lelte hősi halálát.*Rogerius: Siralmas ének. 30. fej.

Prépostsága előtti élete ismeretlen, de bizonyos hogy erdélyi származásu volt*«de gremio est ecclesiæ memoratæ (Transilvanæ)... Rex et – Regina Hungarorum illustris, multiplicatis Prælatorum terræ intercessionibus pro eodem electo, per quem potius, quam per alium prædicta speratur ecclesia in temporalibus et spiritualibus recipere incrementa, nobis cum instancia supplicarunt.» A pápa levele. Fejér Gy.: Codex dipl. III. 1. 385. l. s tekintélyes férfiu, kiért maga a király, a királyné s a püspökök közbenjártak a pápánál, mert, mint mondák, mindenkinél inkább alkalmasabb vala Erdély püspöki székére. 1222.

János. Emlékét szintén a Váradi regestrum őrizte meg. Két izben szerepel benne, mint biró, s mindkét alkalommal a középkor oly érdekes alakjai, a torozók (lélekváltók = dusinici) felett lát törvényt.*Váradi regestrum: 132. 350. okl. 1222 után.

Mihály. Egyszer fordul elő 1260-ban, midőn a váradi káptalan Kis Pósa végrendeletéről függőpecsétes levelet ad. E levél megvan ma is, s a káptalan eddig ismeretes eredeti kiadványainak egyik legrégiebbje.*Lásd: I. köt. 136. l. 1260.

Batur. Neve kétségkivül: Bátor.*Nevének «Batar», «Balt» változatai hibás olvasásból erednek. Huszonkét éven át emlitik a káptalan kiadványai, és igy közel egy negyedszázadig viselte a váradi püspökség legősibb méltóságát, a prépostságot: mindemellett életének körülményeivel adósunk maradt a történelem. Kortársa volt Lodomér {36.} püspöknek, s kétségkivül osztályosa is ama nemes munkában, melylyel Várad e nagy püspöke a tatárpusztitás nyomait eltüntetni s egyházmegyéjét felvirágoztatni igyekezett.*Gr. Károlyi oklevéltár: I. 3. és 16. ll. – Hazai okmánytár: VII. 255. és 302. ll. – Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 3. 99. – V. 3. 264. – IX. 5. 617. ll. – Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár: VIII. 367. – IX. 365. ll. – Fejér-nél (Codex dipl. V. 3. 145. l.) 1282. évre Mátyás prépost szerepel, de hibás olvasásból Batur helyett (V. ö. Codex dipl. IX. 5. 617. l.), hol az idézett 1282-iki levél szóról-szóra ismét előfordul, s benne csakugyan Batur a prépost, de itt megint a keltezés hibás, 1382 áll 1282 helyett. Hasonlóképen azon állitólag 1260-iki oklevél évszáma (Fejér: Codex dipl. IV. 3. 25. l.), mely Fülöp prépostot emliti, 1360-ra igazitandó ki: Demeter váradi püspök, s Dousa nádor fiai ekkor éltek. 1262–1284.

Antal. Szintén csak a káptalan e korbeli kiadványai alatt olvassuk nevét, jeléül annak, hogy, mint elődei, ő is tevékeny részt vett testületének hiteles-helyi müködésében.*Fejér-nél (Codex dipl. VII. 3. 40. l.) már 1260-ban prépost, de ez oklevél évszáma téves, s amire Fejér hivatkozik (Szirmay A.: Szatmárvármegye esm. II. 18. l.), azon oklevélnek 1280. évszáma szintén hibás: 1288-nak kell ott állnia. V. ö. Fejér: Codex dipl. V. 3. 424–425. ll. – Gr. Károlyi oklevéltár: I. 19. l. – Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. X. 93. l. 1288–1292.

Demeter. Azon tette, hogy Kozma és Ivánka comesek perét, melyet Várad polgárai ellen a Puk nemzetségbeli Tamás fiának megöletése miatt inditának, – a váradi káptalannal a püspök visszatértéig elhalasztatja, arra mutat, hogy távollevő püspökének helynöke volt.*Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. X. 169. és 248. – V. 137. ll. – Gr. Károlyi oklevéltár: I. 24. l. – Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 89. l. – Fejér: Codex dipl. VI. 2. 164. l. – Hazai oklevéltár (Dessewffy): 179. l. – Hazai okmánytár: VI. 455. l. – Leleszi országos levéltár: 12. 1294–1305.

Ivánka, máskép János. Előbb váradi kanonok, utóbb váradi püspök.*Lásd: I. kötet, 166-170. ll. 1306–1313.

Chanád. Biharmagye szülötte, ivadéka azon Csanádnak, kit a krónikás Szent-István király rokonának nevez.*Anonymus: II. fej. E rokonság vagy onnan ered, hogy Szent-István atyja és Csanád atyja, Doboka, két nővért, Gyula erdélyi vezér leányait birták feleségül, vagy hogy Csanád Szent-István valamelyik nagynénje vagy nővérétől származott.

De Csanád prépost bölcsejébe gyermekkorának őrangyala a {37.} fényes származáson kivül még más két talizmánt is rejte, a nagy vagyon s a magas szellemi képesség adományát. Nemzetsége, mint azt Dobokának emlitett fejedelmi rokonsága igazolja, már e rokonság előtt egyike volt a legtekintélyesebbeknek s legvagyonosabbaknak; Doboka fejedelmi hölgye kétségkivül még fokozta e vagyonosságot. A Várad melléki Mező-Telegd, mely egy másik, szintén fejedelmi hölgygyel, Mén-Marót leányával szállott Szent-István őseire, – aligha nem Doboka nejének menyasszonyi hozománya volt. Sőt a szintén biharmegyei Belényes vidéke is ily uton juthatott a Csanádokra, kiknek ősei között ott találjuk a Belényes nevet.*Knauz N.: Monumenta Ecclesiæ Strig. II. 468–469. l. és Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár: VII. 429. L. közlött oklevelekben Belényesnek, a Csanádok ez ősének neve: «Belenik»; de Szabó Károly legujabb közleményében (Anjoukori okmánytár. III. 372. l.) «Belenis».

A roppant kiterjedésü birtokok Bihar, Csanád, Temes, Szerém, Posega, Vasvár, Győr, Mosonmegyékben, a Száván túl a macsoi kerületben s Erdélyben még a XIV-ik században is a Csanádok kezén vannak; ott van Mező-Telegd is, hol Csanád prépost bölcseje ringott, de Belényes már nincs. Csere vagy valamely szerencsétlenség, mint a Vata lázadása vagy a véres emlékü aradi országgyülés kiveheték azt a Csanádok kezéből s a váradi püspökség birtokába juttaták.

Csanád prépost a XIII-ik század utolsó negyedében, 1280 táján született.*Egy 1299-iki oklevél Csanádot testvéreivel együtt kiskoruaknak «filiis... parvulinis» nevezi. Knauz N.: Monum. Eccl. Strig. II. 468. l. Atyja Tamás comes; testvérei, kik között ő a második vala, Lőrincz, Miklós, Pongrácz. De az édes anya, kitől fenkölt szellemét öröklé, ismeretlen. Keresztnevét némelyek Istvánnak,*Szirmay A.: Comitatus Ugochiensis. 96. l. majd Mátyásnak irják,*Magyar történelmi tár: VI. 186. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 3. 543. l. jegyz. de kétségkivül elegendő alap nélkül: egykoru forrásokban neve mindig Csanád, s ezt, mint személynevet, magában a XIII-ik században ő rajta kivül még más két őse is viselé.*Nagy I.: Anjoukori okmánytár: III. 372. l.

Nemzetségének, mondhatni, jellemvonása az erősen vallásos érzület: vagyonuk legjavát, de nemzetségök virágait, gyermekeiket is {38.} áldozatul hozák Istennek.*Telegden kivül monostoros helyek birtokaikon: Paradamunustura. – Monasterium Kanisa. – Monasterium Kemenche. – Monasterium Orozlanus. – Wenzel G.: Árpádkori VII. 429. l. A XIV-ik századtól kezdve számos püspököt s kanonokot találunk e nemzetség tagjai közől, ami feljogosit hinnünk, hogy azon egyházi férfiak között, kiket kereszténységünk első századai csak szerény keresztnevökön emlitenek, szintén nem egy Csanád vala. E nemzetségi vallásos érzület vezetheté Csanádot is az egyházi pályára, mégpedig nagyon korán, mert már 1295-ben őt, a még félig gyermeket korának szokása szerént a váradi káptalan tagjai között látjuk, mint éneklő-kanonokot.*Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. V. 137. l. – Gr Károlyi oklevéltár: I. 24. l.

Eszerént első kiképeztetését Várad iskolájában nyeré, de ama körülmény, hogy 1296–1298. években Iván viseli helyette az éneklő-kanonokságot, melyet 1299-ben ismét Csanádnak enged át,*Wenzel G.: Árpádkori. X. 248. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. VI. 2. 164. l. – Knauz N.: Monumenta Eccl. Strig. II. 469. l. arra enged következtetnünk, hogy Csanád a jelzett három évi időközben távol volt valamely külföldi egyetemen fensőbb tanulmányai befejezése végett. E feltevés mellett szól jogtudori koszorúja, melyet itthon nem nyerhetett, mert egyetemünk, a veszprémi, épen e korban, Árpádházi királyainkkal egyszerre ért véget, és igy valószinü, hogy Csanád egyik elseje volt azon hazánkfiainak, kik e kortól kezdve Olaszhon főiskoláit egyre sürübben keresék fel.

Annyi bizonyos, hogy az ifju jogtudor korán figyelmet kelte maga iránt mind az egyházi körökben, mind magánál a királyi s a római udvarnál. Mig Váradon a káptalani méltóságokban fokozatosan emelkedett: 1306-ban olvasó-kanonok,*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 115. 199. 231. ll. – Budai országos levéltár kincst. oszt.: N. R. 924. 13. – Zichy-okmánytár: I. 143. l. 1318-ban pedig a püspökségre lépett Ivánka helyett prépost lőn:*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 457. l. Károly király udvari kápolnája fönökévé s királyi titkárrá, az egyház feje pedig saját káplányává nevezte ki.*A királyi kinevezés ideje még ismeretlen, de 1320. január 19-ike előtt történt. Knauz N.: Monumenta Ecclesiæ Strig. II. 770. l. – «Capellanus domini papæ» czime 1321-ben emlittetik. Budai orsz. levéltár kincst. Oszt.: Paulini. Kápolna. 1. 1. – D. L. 2028.

{39.} A trónján még mindig ingadozó király megtalálta a férfiut, ki dinastiájának legbiztosabb támasza leend. És Csanád a legmagasabb körben közelebb jutott sorsa fényes csillagához.

Mennyire ki tudta érdemelni az udvar hajlamait, mutatja Erzsébet királynénak 1321-iki levele, melylyel saját királynéi birtokaiból kettőt, a szatmármegyei Zebunt és Vasadot Csanádnak adományozá.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 2. 298–299. ll.

De hogy Csanád szivére s munkásságára nemcsak a király, hanem a nemzet, az egyház is számolhat, annak sem maradtak el előjelei. Csanádot királyi udvari tiszte elszakasztá Váradtól, s ezentul már csak mint vendég időzhetett a régi társak közt, csak ritkán láthatta viszont Szent-László egyházának ős falait;*«Dominus Chanadinus... ad eiusdem Capituli Varadiensis personaliter accedens præsentiam», mondja a nevezett káptalan 1336-iki levele. Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 4. 197. l. emléket akart tehát állitani az egyházban, mely távollétében, sőt idők multával is hirdetné ez egyház, felnevélö dajkája iránti szeretetét s háláját.

Öt oltárt emeltete ugyanott, s korának szokása szerént gazdag alapitványt tőn azok fentartására.*Theiner Á.: Monumenta hung, I. 467. l. – Az öt oltárból félszázad mulva a káptalani Chartularium már csak hármat emlit: «sancti videlicet Dominici... sanctæ Annæ... et sanctæ Elenæ». Gr. Batthyány I.: Leges eccl. III. 245. l. Ezenkivül a várbeli kisebb Mária-egyház szolgálatára egy társaskáptalant alapita egy prépost és hat kanonokkal, kiknek számára ősi és szerzett birtokaiból illő javadalomról gondoskodék.*Lásd alább: Szűz-Mária kisebb egyházának társaskáptalana.

Ezek valának mintegy zsengéi azon épitkezéseknek s alapitványoknak, melyekkel Csanád később, pályája emelkedtével Egert és Esztergomot gazdagitá. A fényes származásu, s ép oly müvelt, mint bőkezü váradi prépost nevét szárnyaira vette a hir, de mennél magasabbra szállt vele, annál jobban foszladozott a kötelék, mely őt Váradhoz csatolá.

Az egri káptalan elvesztvén főpásztorát, 1322-ben «egy szivvel-lélekkel» {40.} püspökévé választá.*1322 «in festo S. Ladislai Regis» még váradi prépost. Gr. Vay család levéltára. Felszenteltetése a következő év január 24-én történt Temesvárott, valószinüleg az ott időző királyi udvar kedvéért.*Károly király 1322. január 13. s február 26-án Temesvárról keltezi egy-egy levelét. Nagy I.: Anjoukori okmánytár. II. 61. és 64. ll. De különben is tudva van, hogy I. Károly királynak e korban kedvencz lakhelye volt Temesvár. A szentelésnél segédkező főpapok egyike Ivánka váradi püspök volt: Csanád atyai kezek áldásával indulhatott uj pályájára.*Péterffy K.: S. Concilia Hung. I. 72–73. ll. – Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 3. 542. l. Amaz állitás, hogy Csanád püspöksége előtt szerzetes volt, minden történelmi alapot nélkülöz. 1318–1322.

Miklós. Az egyszerü keresztnév alatt ismét legelső nemzetségeink sarjadéka rejlik. Miklós prépost az Osl nemzetségből származott, melyből a ma is virágzó Viczay és Ostffy, továbbá a már kihalt Kanisay családok ágazának ki.*Nagy I: Hazai okmánytár. I. 9. l.

E három család melyikének kebelében született Miklós prépost? arra eddigelé biztos adatunk nincs, de a nyomok a Viczay-ak családfája felé vezetnek.*Nagy Iván: Magyarország családai. XII. 173. l.

Miklós prépostról hasonlithatatlanul kevesebbet tudunk, mint elődjéről, Csanádról, bár ő is, mint ez, prépostsága mellett királyi udvari tisztet is viselt azzal a különbséggel, hogy mig Csanád a király –, Miklós a királyné udvari papja volt.

Mióta viselte e hivatalt? vagy hogy hol szolgált azelőtt? az egészen ismeretlen. Csak Károly királynak egy 1323-iki levele emliti hűséges, tehát már régebbi, szolgálatait, melyekért mind őt, mind testvérét Györgyöt, mind pedig Lőrincz zalamegyei főispánt, rokonukat, három falujok birtokában megerősiti.*«Karolus... Hungariæ... rex... constitutis in nostri præsentia Nicolao præposito Waradiensi Comite Capellæ dominæ Reginæ Consortis nostræ carissimæ pro se et pro Georgio fratre suo de genere Osl ex una parte, ex altera vero magistro Laurentio filio Emerici Comite Zaladiensi... petierunt... possessiones Garablyan Gyaloka et Dyukch vocatas... Nos itaque servitia meritoria et fidelitates præclaras sæpedicti Nicolai præpositi et fratrum suorum ac magistri Laurentii proximi eorundem in memoriam revocantes,» ama birtokokra vonatkozó, már kiadott levelét megerősiti. 1323. Nagy I. gyüjteménye.

{41.} Ezenkivül még csak egyszer van róla emlékezet a váradi káptalannak azon, szintén 1323-iki levele alatt, mely a Sóvári és Szerdahelyi nemeseknek Kövesd várát illető osztályáról szól.*Zichy-okmánytár: I. 226. l. Erre eltünik; valószinüleg elhalt. 1323.

István. 1325-tól kezdve többször olvasható neve a váradi káptalan hiteles-helyi kiadványain.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: D. L. 2325. és 2444. – Nagy I.: Anjoukori okmánytár. II. 275. l. – Zichy-okmánytár: I. 309. l. Hogy a királyi udvar előtt is tekintélyes férfiu vala, igazolja ama körülmény, hogy midőn Csanád esztergomi érsek az egri káptalannak, jó indulata viszonzása gyanánt bizonyos birtokot adományoz, e birtok átadására királyi biztosul István prépost küldetett ki.*Fejér Gy.: Cod. dipl. VIII. 3. 542–543. ll. 1332-ben már mint «néhai» említtetik.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 557. l. 1325–1331.

István. Az 1332–1337-iki pápai tizedek első évében hat márkát fizetett préposti s kanonoki javadalmától, azontul pedig négyet;*Vaticani T. Levéltár: Rationes collectoriæ Poloniæ et Hungariæ. 1317. 1332–1337. – Ezenkivül Zichy-okmánytár: I. 385. 413. 416. ll. az utolsó évben már nincs róla emlékezet. Befizetett tizedösszege igazolja azon 1318-iki adatot, mely szerént a váradi prépostság évi jövedelmének becsértéke ötven márka.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 454. l. Ez mindenesetre tekintélyes összeg volt ama korban, midőn az érczpénz felette ritka, s ennélfogva, mint azt már több példából láttuk, nagy értékü vala. De e préposti tizedösszeg érdekes, még összehasonlitva a püspökre rótt tizeddel, mely évenkint száz márka volt, s a megyei papság tizedével, mely a legtöbb esetben nem haladta meg a tiz garast. A mennyire hátra marad a püspök tizede megett a préposté, épen annyira előzi meg emez az alpapság tizedét; jövedelmeik is ily arányban állanak. És az alpapság a nehány garasnyi tizednek megfelelő jövedelemből is tisztességesen megélt. 1332–1336.

Fülöp. Két oklevél emliti: egyik 1337–, a másik 1338-ból;*Budai orsz. levéltár kincst. osztály: D. L. 3039. – Kállay-család levéltára. egy harmadik, mely az utóbbi év augusztus 1-én kelt, a prépostságot már üresnek mondja.*Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 146. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 4. 663. l.

{42.} Bertrand. Mint ostiai püspök s apostoli követ már 1330-ban hazánkban volt, amikor ajánlatára XXII. János pápa Micz bán fiát, Miklóst egri kanonokká kinevezte.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 531. l. Állitólag rokonságban is állt magával az egyház fejével.*Szirmay Á.: Szatmárnegye esmérete. II. 278. l. de állitását nem igazolja. Utóbb Szent-Márkról czimzett áldozár-bibornok lőn s kétségkivül mint bullás, egyszersmind váradi prépost. Mint ilyet 1338-tól 1346-ig több oklevél említi.*Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 2. 5. – Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár. 7. l. – Budai orsz. levéltár kincst. osztály: Monial. Poson. 61. 10. – Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 152. 156. 159. 161. 162. 163. 165. 167. ll. – Gr. Teleky-család levéltára: 1343. – Leleszi országos levéltár: 1344. Báthori András püspök halálával (1345) önkényt lemonda a prépostságról*«De præpositura Ecclesiæ Waradiensis vacante per liberam resignationem domini Bertrandi tit. S. Marci presbyteri Cardinalis factam» providetur. Vatikáni t. levéltár. s Avignonba tért, de régi megyéjével nem szakita meg minden összeköttetést: elvállalván a váradi püspökség ügyeinek közvetitését a pápai udvarnál, amiért Meszesi Demeter, váradi püspök, évenként 450 arany forintot bocsáta rendelkezésére.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 696–697. és 756. s köv. ll. Évek mulva, mint apostoli követ, ismét hazánkba küldetett.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 696–697. és 756. s köv. ll. 1338–1346.

Kis-Tárkányi Fülöp. Előkelő zemplénmegyei család szülötte. Atyja Boda, anyja Báthori András váradi püspök nővére volt. 1316 táján született,*

Egy 1321-iki oklevél öt évesnek mondja. Budai országos levéltár kincst. oszt.: D. L. 2036. – Családfája az imént idézett s egyéb kiadatlan oklevelek, továbbá Fejér Gy.: Codex dip1. IX. 3. 134–135. – Nagy I.: Anjoukori okmánytár. II. 163. l. – Zichy-okmánytár: II. 441. – III. 140. ll. szerént a következő:
Boda; Konrád de Kis-Tárkány; Mátyus 1315 neje Báthory leány.; Boda 1315.; Tamás 1324.; Miklós 1324.; László 1359–1370.; Zebegeneu 1324.; Fülöp vár. prép.; Domokos1356.; András.; Máté litter.; Bene.; Miklós.; Bertalan.; László. s anyai nagybátyjának révén jutott Váradra, hol magasabb müveltségre s tekintélyes állásra emelkedék. 1341-ben, tehát 25 éves korában éneklő-kanonok s négy év mulva már váradi prépost lőn. Nem lehetetlen azonban, hogy a fentebb emlitett Fülöp prépost is {43.} nem más mint ő: Báthori András püspök kinevezte őt prépostnak, de helyét a hatalmasabb Bertrandnak kellett átadnia. Nagybátyja utódjának, Demeter püspöknek szintén birta bizalmát; 1354–1360-ban még általános helynöke volt,*Gr. Károlyi oklevéltár: I. 221. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 3. 25. l. Ez utóbbi oklevél kelte javitandó ki 1260-ról 1360-ra. de utóbb meghasonlás támadt közöttök elannyira, hogy a püspök 1367-ben prépostságától is fölfüggeszté vagy épen megfosztá. Ebből hosszas per keletkezett, mely a római szentszék előtt is megfordult. A per, mint láttuk, azon időben is felemészté a vagyont, s Fülöp prépost, ki ügyének szorgalmazása végett több izben utazott Rómába és ott huzamosabban is tartózkodék, pénzzavarokba jutott. Helyzetén unokatestvére, Kis-Tárkányi László igyekezett segiteni hol pénzt, hol lovakat juttatva hozzája, nevezetesen egy alkalommal hogy haza jöhessen, két lovat, melyeket harmincz forintért vásárolt. Egy más alkalommal küldött ló ára csak nyolcz forint volt, s a pénz mindig aranyokban ment számára. Testvére szivességeit azzal viszonzá, hogy atyai örökét, a zemplénmegyei Kis-Tárkány, Marásza s Rozvágy falvakban létezett részbirtokait, mint zálogot, átengedé neki.*«dominus philippus præpositus ecclesiæ Waradiensis ad nostram personaliter accedendo præsentiam, confessus est viva voce, quod... Demetrius episcopus præscriptæ ecclesiæ ipsum non suis meritis exigentibus, imo pofiul prætextu executionis iurium suorum suis calumpniosis perturbationibus in tantum affecisset et aggravasset, ut omnibus bonis suis, rebus mobilibus et immobilibus in defensione sua in curia romana habita consumptis, ad ultimum propter defectum expensarum portiones suas possessionarias ipsum in possessionibus Kystarkan, Maraza et Rozvagh vocatis continentes pignori obligare... opportuisset, et nunc viceversa ipse ex parte ipsius domini episcopi angariaretur et perturbaretur, propter quod ipse hiis inopportunatis casibus obsessus semel, secundario, imo et quam pluries in dicta romana curia residentiam faciendo... Ladislaus (frater eius patruelis) fraternali cum favore cupiens sibi occurrere, semel et secundario, imo et quam pluries pecunias centum et triginta florenorum cum uno in prompto auro et unum equum octo florenos valentem sibi transmisisset, et demum dum ipse de curia romana ad propria remeasset, idem Ladislaus frater suus sibi iterum duos equos triginta florenis promptis emptos dedisset»: ezekért nevezett birtokait három évre leköti. A leleszi konvent 1370-iki kiadványa. Budai országos levéltár kincstári osztálya: N. R. 861. 29. és 27.

A per végkifejlődése ép oly ismeretlen, mint tulajdonképeni tárgya; de bizonyos hogy a püspök vagy kibékült Fülöp préposttal vagy pedig ez utóbbi kedvező itéletet nyert s hogy ő az a Fülöp, ki {44.} 1369-től kezdve ismét viseli a préposti méltóságot. E per Demeter püspöknek is sokat ártott s nagyot szolgált arra, hogy a Chartularium, mely épen e korban készült, oly setét szinekkel festi e püspököt. 1346–1366.*Fülöp prépostot 1346–1366. évek közt még a következő helyek emlitik: Budai országos levéltár kincst. oszt.: Paulini. Kápolna. 3. 3. – D. L. 3877. Monial. Poson. 41. 15. – N. R. 830. 5. – D. L. 2036. – Hazai okmánytár: IV. 175. l. – Zichy-okmánytár: II. III. IV. kötet számos helye. – Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár. 13. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 3. 25. l. stb.

Péter. 1367 február 5-én már előfordul;*Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 4. 84. l. Fülöp prépost elmozditatásának tehát ez idő előtt kellett történnie. Ezenkivül Péter prépost neve még csak egyszer tünik fel a váradi káptalannak egy másik, ugyanazon év május 14-én kelt kiadványán.*Gr. Károlyi oklevéltár: I. 289. l. Nem lehetetlen, hogy Fülöp prépost visszahelyezésével az épen üresedésbe jött olvasó-kanonokságot nyerte el, melyet 1369-ben csakugyan Péter birtokában látunk.*Zichy-okmánytár: IV. 633. l. Kiléte bizonytalan, egy személynek látszik azon Péterrel, ki budai éneklő-kanonoksága mellé 1361 táján Váradon is nyert kanonoki javadalmat.*Lásd alább: Kanonok és karbeli papok 1361. évre. 1367.

Fülöp. 1369. márczius 29-én emlittetik ismét először,*Zichy-okmánytár: IV. 633. l. s hogy csakugyan a fentebbi Kis-Tárkányi Fülöp, igazolja a leleszi konventnek idézett 1370-iki levele, mely őt határozottan váradi prépostnak nevezi. Különben prépostságát visszanyerhette már 1368-ban, de ez évről még nem került elő a váradi káptalannak jeles alakban kiállitott levele, mely a prépostot a három főkanonokkal emliteni szokta.

Fülöp prépost a nyert elégtétellel, bár ekkor már hajlott kora vala, visszanyerte életkedvét s érdeklődését családja jövője iránt. Még ugyanazon 1369. évben visszaváltotta amaz ősi jószágokat, melyeket öcscsei: Tamás és Miklós elidegenitének;*Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 3. 134–135. ll. – IX. 4. 681. l. – Budai országos levéltár kincst. oszt.: D. L. 5854. de napjai már megszámlálva valának. Tulélte ugyan püspökét, Demetert, de csak egy évvel. 1373 junius 29-én még életben van, de {45.} a következő év junius 25-én már gondoskodnak Avignonban préposti utódjáról.*Lásd fentebb: I. kötet 208. l. 4. 1369–1373.

Pál. Fülöp halálával a római udvar Zudar Jánost, a későbbi váradi püspököt, szándékozott Várad préposti székére emelni, de ez időközben más méltóságot nyert. Ekkor a választás Pálra, Péter fiára esék, mindamellett, hogy Avignonban már ekkor, mint engedetlen, kemény embert, gyanus szemmel kisérték.*Collatio et provisio... Paulo Petri de præpositura Ecclesiæ Waradiensis vacante per obitum Philippi Boddæ. Obtinuit (præposituram) et promisit solvere (taxam); sed non timet excommunicationem, quia etiam pro aliis debitis cameræ est excommunicatus.» Vatikáni titkos levéltár: Rationes collectoriæ Poloniæ. 1372–1375. folio 90. – Sajnos, nincs megjelölve, hogy miféle javadalmakért maradt adós? Kétségkivül hatalmas befolyás működött mellette. Ki volt e Pál? határozott adatunk arra nincs, de a fentebbi bármily rövid jellemzés az oly viharos életü Horváthy Pál, zágrábi püspökre emlékeztet. Annyi bizonyos, hogy Pál prépost 1378-ban eltünik a váradi prépostok sorából,*Br. Vesselényi-család levéltára. – Emlités van róla 1376-ban is. Budai országos levéltár kincst. oszt.: Monial. Poson. 61. 22. a következő évben pedig Zágráb püspöki székén megjelenik Horváthy Pál.*Kercselich B. A.: Historia Ecclesiæ Zagrabiensis. 137. l. Az is figyelemre méltó, hogy a Horváthy-ak családfájának XIV-ik századi ágain mind a Pál, mind a Péter nevek nem ismeretlenek.*Pesty Fr. szives tudósitása. 1374–1378.

János. Szent-Marczellról czimzett áldozár-bibornok. Egy kelet nélküli oklevéltöredék emliti Péter olvasó, István éneklő és Jakab őrkanonokok társaságában.*Fejér Gy.: Codex dipl. III. 2. 133. l. jegyz. E három kanonok együtt két időközben fordul elő: 1369- és 1380–1383. években. Az előbbeni évben Szent-László egyháza, mint láttuk, nem állott prépost nélkül; de az utóbbi időközben csakugyan nem tudunk váradi prépostot felmutatni, ennélfogva János bibornok helye a váradi prépostok sorában egyedül a fentebbi Pál után lehet 1380 táján. Egyéb körülményei még ismeretlenek; csak az bizonyos, hogy legfeljebb három évig viselhette Szent-László váradi káptalanának első méltóságát.

György. Eddigelé négy oklevél ismeretes, melyek alatt neve {46.} előfordul; ezek hárma 1382-ben, negyedike pedig a következő évben kelt.*Budai országos levéltár kincst. oszt.: N. R. 840. 14. és 1206. 35. – Gr. Károlyi oklevéltár: I. 382. l. – Nagyszebeni városi levéltár. Életének további adatai még lappanganak. 1382–1383.

Cykó István. A Czikók a volt Dobokamegyében ma is népes családot képeznek; Czikó vára volt itt eredeti fészkök s innét származtak el Nógrád, Pilismegyébe, a Székelyföldre stb.*Hodor K.: Dobokavármegye esmértetése. 260. l. – Episcopatus Nitr. 305. l. A XIV-ik században mind Doboka-, mind Biharmegyében találkozunk velök. 1318-ban Cykó fiának, Péter comesnek özvegye, Margit s leánya, Erzsébet eladják dobokamegyei birtokukat, Bogácsot Kopusi István fiának, Jánosnak ötven finom márkáért;*Gr. Bánffy-család levéltára: F. 16. ugyancsak 1318-ban Chaaz comes unokái, Jákó és Cykó testvérek szintén eladják biharmegyei Tobol, Tartsa, Remete birtokukat Ivánka váradi püspöknek, ki azokat öcscsei számára szerzé meg.*Váradi székeskáptalani levéltár: 407. F. És ismét Cykó, talán épen az előbbeni, 1344-ben várnagy Keresszegen, Biharmegyében.*Hazai okmánytár: III. 150. l. Volt-e ezekkel Cykó István prépostnak összeköttetése? most még meg nem határozható, de az apránként összeszedett nyomok idővel felderithetik a valót. Azon Cykou, ki 1346-ban a királyi udvarnál előadó,*Zichy-okmánytár: II. 194. 195. 201. ll. nyolcz év mulva pedig már mint tárnokmester szerepel,*Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 2. 311. l. – 1336-ban Chiko mester borsodi szolgabiró (Fejér: Codes dipl. IX. 6. 73. l.) tán ép a későbbi tárnok? aligha közel nem állott hozzája.

Cykó István, mint váradi prépost, csupán egyszer fordul elő a káptalannak egy 1386-iki kiadványa alatt;*«Stephanus Cyko Præpositus. (Varadiensis Ecclesiæ). Br. Vesselényi-család levéltára. Eredeti. a következő évben már Eger tisztelte benne főpásztorát. 1386.

Maternus.*Neve, mint már Pray is megjegyzé (Hierarchia Hung. I. 298. l. e) jegyz.) hol Martinus, hol Maternus, de például egy 1389-ben «feria sexta proxima ante festum b. Valentini martiris» kelt eredeti oklevelen (Kállay-család levéltára) határozottan «Maternus» áll. Prépostsága, mint két elődjeé, szintén csak rövid időre terjedt. Három évben van róla emlékezet.*Kállay- és Br. Vesselényi-család levéltára. – Fejér Gy.: Codex dipl. X. 1. 636. l. ez utóbbi helyen (másolat) tollhibából «Martinus» áll. Váradi stallumából {47.} Veszprém püspöki trónjára lépett, valószinüleg még 1392-ben,*Pray Gy.: Hierarchia Hung. I. 298. l. veszprémi püspökségét 1393. april 28-ára teszi, de kétségkivül püspöki megerősittetését. mert már ez évben a váradi prépostság üres.*Erdélyi muzeumi kézirattár. – Üres 1393 elején is. Nagy Imre gyüjteménye. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 840. 15. Életét mint Erdély püspöke fejezte be. 1388–1390.

László. Mária és Zsigmond királyok korának izgalmait mintegy visszatükrözi a váradi prépostság története is. A prépostságnak sincs nyugodalma; birtokosai rövid időközökben egyre-másra változnak. László prépost is alig foglalja el váradi székét 1393-ban,*Révay-család levéltára. a következő évben már ismét üresen hagyja azt,*Fejér Gy.: Codex dipl. X. 2. 239. l. Itt fordul elő utoljára. s a háborgó események hullámai ugy összecsapnak felette, hogy végkép eltünik szemeink elől. 1393–1394.

Philippus de Alenconio, ostiai bibornok-püspök. Egyik utolsaja azon idegeneknek, leginkább olaszoknak, kik előtt a római udvar kegye nyitott utat hazánk jelesebb egyházi javadalmaihoz. Három év mulva távozik ez is,*1395. és 1397. évre: ifj. Bölöni S. levéltára. – 1396-ra Gr. Károlyi oklevéltár: I. 479. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. X. 2. 382. l. – 1398. «Dominica reminiscere» (márcz. 3.) a prépostság üres. Gr. Vay-család levéltára: 118. és Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini. Kápolna. 4. l. s helyét a legjobb hangzásu nevek egyikének birtokosa foglalja el. 1395–1397.

Vetési Tamás. Családja, mely a Kaplony nemből eredt, kihalt, de egy másik testvér-ága a gróf Károlyi-akban ma is virágzik. Életének első szaka ismeretlen; 1398-ban tünik fel először s épen a váradi káptalan előtt, midőn Miklós, Lőrincz és Ambrus rokonaival egyetemben 250 arany forintért megvásárolja Kállai Miklós Sempjén, Kér és Filep szatmármegyei birtokait.*Kállay-család levéltára. Ekkor már a nevezett káptalan prépostja. Ez időtől kezdve két évtizeden át folyton találkozunk nevével, de csak birtokügyekben.*Budai országos levéltár kincst. oszt.: N. R. 856. 12. – Paulini. Kápolna. 4. 20. – Monial. Budens. 4. 37. – Paulini. Kápolna. 1. 4. – Monial. Poson. 61. 29. – N. R. 840. 15. – D. L. 9703. – N. R. 396. 39. – 950. 2. – 958. 33. – 689. 2. – 744. 36. – 840. 17. – Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár. 20. 31. 33. ll. – Gr. Károlyi oklevéltár: I. 552. 561. ll. – Szirmay A.: Szatmárvármegye esm.: II. 136. 323. ll. – Fejér Gy.: Codex dipl.: X. 4. 622. l. 1407-ben Kis Jenei Demetertől megveszi háromszáz {48.} forintért Váradon, a Körösön, a szegények háza mellett egy malom egy kerekének három részét, mely malom másik kerekét már a váradvelenczei Klára-apáczák birták.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial. Poson. 61. 29. Aligha nem ama kereket is az apáczák számára igyekezett megszerezni. 1415-ben pedig János és Orbán kanonokokkal a káptalan uj birtok-levelének megerösitését kérte és nyerte meg Zsigmond királytól.*Fejér Gy.: Codex dipl. X. 5. 570. l. Utolszor 1419. jul 19-én találkozunk vele.*Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár. 33. l. – Szirmay A.: (Szatmármegye esm. II. 239. l.) még 1429-re is mint váradi prépostot emliti, de ez legalább a prépostságra nézve nyilván tévedés; az idézett évben, mint mingyárt látni fogjuk, már évek óta más ült a préposti széken. – Fejér Gy.: Codex dipl. X. 8. 558. l. Domokos emlittetik, mint 1415-ben váradi prépost, de székeskáptalani prépost semmi esetre sem vala: ez az idézett évben Tamás volt (Békésmegyei oklevéltár: 31. l.), valamint az előbbeni s következő években is. 1398–1419.

Conradus de Cardinis de Florentia, Péter fia. A szintén flórenczi származásu Scolari András püspök hozta Váradra, kihez rokoni kötelékek is füzék s ki mindjárt püspöksége kezdetén, 1411-ben a váradi káptalan egyik legkitünőbb javadalmára, az olvasó-kanonokságra emelte.*Leleszi országos levéltár. E javadalom birtokában látjuk egy évtizeden át azon különbséggel, hogy 1413 és 1415-ben László, Scolari püspöknek helynöke szerepel helyette, mint olvasó-kanonok.*Szirmay A.: Szatmárvármegye esm. II. 323. l. – Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár. 30. 31. l. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 847. 31. Lehet egyébaránt, hogy az idézett két évet külföldön, talán épen valamely egyetemen töltötte. 1418-ban V. Márton pápa acolitusává, s hazánk részére apostoli követté s tizedszedővé nevezte ki.*Theiner Á.: Monumenta Hung. II. 199. l. Midőn pedig a váradi prépostság 1419-ben megüresedék, alig foroghatott fenn kétség aziránt, hogy azt Konrád, a pápának s püspöknek egyaránt kedves embere fogja elnyerni. A dolog azonban még sem mehetett könnyen; a prépostság 1420-, 1421-ben is üres,*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini. Kápolna. 3. l. – Csanád-egyházmegyei adattár: II. 359–360. ll. s Konrád csak 1424-ben tünik fel a préposti {49.} széken.*Fejér Gy.: X. 6. 637. l. Evvel elérte szerencséje tetőpontját. A politikai szerep, melyre őt Zsigmond király kiszemelte, épen nem termett kellemes gyümölcsöket számára. Mint a király követe több izben járt Olaszországban. Egy ily alkalommal kelleténél tovább időzött szülővárosában, ami által magára is vonta a király haragját.*Fraknói V.: Vitéz János élete. 18. l. 1430 táján Zsigmond parancsára fogságba is került, de annak oka még ismeretlen.*Lásd fentebb: I. köt. 248. l. Szabadságát a pápa s a flórenczi köztársaság közbelépésére nyerte vissza, s még egy évtizeden át volt első tagja Szent-László káptalanának. Utoljára egy 1440-iki oklevél emliti nevét.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: D. L. 13573. – Prépostságára vonatkozó, további adatok: Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 856. 7. – 689. 23. – 689. 10. – 955. 26. – 522. 46. – Fejér Gy.: Codex dipl. X. 7. 306. l. – Hazai okmánytár: VII. 459. l. – 1425-re és 1431-re Vesselényi-levéltár. – 1429-re Bölöni-levéltár. – 1439-re Kállay-család levéltára. 1424–1440.

Vitéz János. A későbbi nagynevü váradi püspök. Mint prépost 1442. nov. 28-án fordul elő először.*Lásd: I. kötet 271. l. 1442–1445.

Tapolczai János, 1436-ban a bécsi egyetemen tanult s az egyházi jogból tudori koszorut nyert. Kétségkivül ugyanaz a János, ki 1440–1443. években, mint váradi őr-kanonok s egyházi jogtudor szerepel.*Lásd alább: Kanonokok s karbeliek. Eszerént magából a káptalan kebeléből lépett ugyanannak élére. 1446-ban már prépost,*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini. Kápolna. 1. 7. s ez évtől kezdve másfél évtizeden át gyakran olvassuk nevét, olykor vezetéknevét is.*Az imént idézett helyen kivül u. o. 1. 8. – 3. 4. és 5., továbbá N. R. 856. 9. – 856. 10. – Nemzeti muzeum: Ilésházy-félék. – Gr. Teleky J.: Hunyadiak kora X. 217. l. – Fraknói V.: Magyarországiak a bécsi egyetemen. 46. l. 1457-ben már komoly gondolatokat forgat elméjében, megkeresi a halál emlékezete is. Biharmegyében Sal-Septely falu Andocz és Kereksziget tartozékaival együtt az övé volt; értékes egy birtok, és ő azt az idézett évben a Várad melléki kápolnai pálosoknak engedte át háromszáz magyar arany forintban oly feltét alatt, hogy a szerzetesek mondjanak érette évenként egy-egy misét.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini. Kápolna. Septele. 3. 5. De vallásos érzülete s tudományos képzettségével {50.} egyéb jeles tulajdonok is egyesültek, különösen olyanok, melyek kényesebb természetü ügyek rendezésére is képesiték. Hangácsi Albert egri prépost s királyi al-korlátnokot (később csanádi püspök) midőn László király s Hunyadi János özvegye ügyében Nagyszebenben járna, a szebeni szászok megtámadták, szolgáit részént megölték, részént megsebesiték, őt pedig többed magával fogságra veték. Az ügy Róma elé került s II. Pius pápa 1459-ben a váradi püspököt (Vitéz János), továbbá ugyancsak a váradi székes- és kiskáptalan prépostjait bizta meg, hogy ők hárman, vagy legalább közőlök egy az ügyet megvizsgálja s elintézze.*Gr. Batthyány I.: Series Episcoporum Chanadiensium. 101. l. A terhes feladat teljesitése Tapolczai vállaira nehezedett s kétségkivül ezért van, hogy épen Szeben városa e korbeli, 1462-iki irataiban Tapolczai prépost apostoli kiküldöttnek neveztetik.*«delegatus apostolicus.» Városi levéltár. 1462. év. És itt van utolsó nyoma. 1446–1462.

De Tapolczai eltünésével egy ép oly érdekes, mint homályos kérdés előtt állunk. A Szent-Pál-rendüek hagyományai ugyanis emlitik, hogy a XV. század közepén, szeréntök 1444-ben, volt szerzetőknek egy Bereczk nevü tagja, buzgó, szent életü, tudományosan képzett férfiu, egyházi jogtudor, ki egykor váradi prépost vala, de letéve e méltóságát, az ő szerzetökbe lépett.*«primos adolescentiæ annos in ludo literario Lacy transacto eggressus, sine mora iuris Canonici magisterium consecutus est, inde ad præposituram Varad. evectus.» Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini. Kápolna. Miscellanea. 6. Suppl. – Orosz: Synopsis Annal. Ord. S. Pauli. 87. l. Ki volt e prépost? Bereczk nevü váradi prépostot nem ismernek történeti forrásaink, de különben is, akit Bereczknek hittak a szerzetben, mert az idézett helyek kétségkivül a szerzetbeli nevet emlitik, – annak a váradi préposti széken más neve volt; a szerzetesek beöltözésökkor leteszik régi nevöket. Ennélfogva a Bereczk névnek a váradi prépostok sorában nincs helye, hanem ellenkezőleg a más név alatt ismeretes prépostok valamelyikére kell ruháznunk e nevet. Hogy melyikre? arra határozott adatunk nincs, de ha a Tapolczairól fenmaradt történeti vonásokat a pálosok Bereczkjének jellemzésével összehasonlitjuk, a kettő közt az évek némi különbsége mellett is meglepő hasonlatosságot találunk. Jogtudor mind a kettő s Tapolczai már emlitett {51.} 1457-iki alapitványával mutatja, hogy vonzódik a pálosok monostora felé.

Balázs. Minden valószinüség szerént Vasvári Balázs, ki 1457–1459. években mint váradi őr-kanonok szerepel.*Lásd alább: Kanonokok s karbeliek. Balázs 1465-ben január 4-én tünik fel mint prépost,*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 1526. l. – D. L. 16151. eszerént még Vitéz János püspök emelte fel a hozzája különben is közel álló férfiut. Ezenkivül még csak egyszer, 1466-ban van róla emlékezet;*Szirmay A.: Szatmárvármegye esm. II. 323. l. azontul eltünik. 1465–1466.

Vitéz János, az ifjabb. Életéről eddigelé csak töredékes ismereteink vannak. Unokaöcscse volt a hasonnevü, hirneves püspök, majd primásnak, kinek gondjai alatt nevekedett, mint unokatestvére, Csezmiczei János, Olaszországban. Itt s valószinüleg Ferrarában tanulta a humaniorákat s az ugyanott tartózkodott Galeottoval szoros baráti viszonyba lépett. A hazába mint jogtudor tért vissza s mint egykor nagybátyja, a váradi prépostságot nyerte. A préposti méltóságban 1471-ben találkozunk vele először,*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 856. 13. és 1018. 43. de valószinü hogy már előbb, nagybátyjának 1471-iki kegyvesztése előtt prépost volt. Ugyancsak 1472-ben viselte Keresztelő-Szent-János váradi társaskáptalanának prépostságát is.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 856. 13. és 1018. 43.

Volt-e részes a Mátyás király ellen szőtt összeesküvésben, melynek élén nagybátyja, az érsek, s unokatestvére, Csezmiczei János pécsi püspök álltanak? határozottan ki nem mutatható; de bizonyos, hogy 1472-ben még Váradon volt,*«Johannes Wythez decretorum doctor, præpositus dictæ majoris ecclesiæ, necnon Paulus de Dombro similiter præpositus minoris ecclesiæ beatæ Mariæ Virginis… nostri e medio exurgentes, sponte sunt confessi» etc. A váradi káptalan levele. Datum in festo apparitionis b. Michaelis Arch. (május. 8.) 1472. Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial. S. Claræ Poson. 44. 9. sőt 1476-ban is.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 513. 2. És igy midőn a következő évben Rómában van, hol barátjának Galeottonak lényeges szolgálatokat tesz, Mátyás király e kegyenczét, mondhatni, a haláltól mentvén meg,*Martius Galeotto: Mátyás király mondásai és tetteiről. Forditotta Kazinczy G. 51. l. – okunk van hinni, hogy e távolléte a hazából nem {52.} kényszerüségből, nem az 1471-ki események következtében történt, és Galeottonak amaz előadása, hogy Mátyás királyt Vitézzel kibékélteté, aligha arra értendő, hogy ez utóbbi számára megnyitá a haza kapuit, hanem inkább, hogy a királyt, ki a Vitézek iránt könnyen érthetőleg idegenkedéssel viselteték, megnyerte számára.

Annyi bizonyos, hogy Vitéz 1478-ban már Váradon volt*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini. Kápolna. 2. 3. és 4. s csakhamar megnyeré királyának kegyeit s bizalmát annyira, hogy ez őt két év mulva, 1480-ban mint követét a római szentszékhez küldötte. Hogy követi müködésével igazolta a belé helyezett bizalmat, mutatja a király iránta való kegyelmének ujabb nyilatkozása. 1481. junius 2-án még prépost,*«Sabbatho proximo post festum Ascensionis Domini» (jun. 2.). A váradi káptalan levele. Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 761. 1. de még ugyanazon évben szerémi püspök lett.*Pray Gy.: Hierarchia Hung. II. 388. l. Politikai érdemei később már több kitüntetést is szereztek számára; tudományossága s a humanismus hiveinek tisztelete pedig 1497-ben a dunai tudós társaság elnöki székébe emelte.

Az egykoru feljegyzés mint szálas és széptermetü, gyors elméjü, de korán megőszült férfiut emliti.*Martius Galeotto: i. m. 50. l. 1472–1481.

János. A váradi káptalannak egy 1483-iki oklevelén fordul elő.*«Datum sextodecimo die diei introductionis et statutionis» (feria sexta proxima ante festum b. Francisci confessoris = octóber 3); tehát október 18-án. Kállay-család levéltára. 1291. Neve mellett nem áll a «jogtudor» czim és igy kétségtelen, hogy nem Vitéz János. Életéről azonban további tudósitásaink eddigelé nincsenek. 1483.

Farkas Bálint. Később váradi püspök.*Lásd: I. kötet 325–331. ll. 1487–1489.

Alattyáni Miklós.*Neve eddigelé közönségesen Alaghy-nak iratott, de ez hibás olvasásból eredt; e név egy 1495-ki oklevelen határozottan «Nicolaus de Alathyan»-nak iratik. Leleszi országos levéltár: Actor. 1495. 16. Felszentelt püspök (Sebastiensis) s Pruisz János váradi püspök helynöke, ki mint ilyen, már 1481-ben működik, midőn Váradi Forgách Györgyöt a váradi székesegyház Szent-Háromság oltárának igazgatójává kinevezi.*Leleszi országos levéltár: Actor. 1481. 16. Ez időtől kezdve egyéb hivatali {53.} müködésének is akadunk nyomaira. Igy 1489-ben a várad-velenczei apáczákat védi Illés, Várad-Péntekhelyen lakó polgár ellen, ki az apáczák Dorongos nevü szőlejét hatalmasul elfoglalá. Midőn pedig Illés Alattyáni itéletének ellenére is makacsul vonakodék kibocsátani kezeiből ama szőlőt: Alattyáni megparancsolja Várad összes lelkészeinek, hogy minden egyházban, mindennap miseközben huzassák meg a harangokat, gyujtassák meg az oltárok gyertyáit, majd Isten haragjának rettenetes jeléül hányják azokat le a földre s aztán nevezett Illést nyilvánitsák kiátkozottnak mindaddig, mig a kérdéses szőlőt vissza nem adja.*Budai orsz. Ievéltár kincst. oszt.: Monial. Poson. S. Claræ. 41. 36. és 37.

Püspökének bizalmát birta egészen annak lemondásáig, ki is őt ez alkalommal utódjának, Farkas Bálintnak, helyébe a váradi prépostságra emelte.*Budai orsz. Ievéltár kincst. oszt.: Monial. Poson. S. Claræ. 41. 36. és 37.

Hasonló bizalomra méltatá az uj püspök, Farkas Bálint. Helynöke volt ennek is, tőle nyerte szolgálatai jutalmául a várad-előhegyi premontrei monostor prépostságát; midőn pedig négy év mulva Bálint püspök halálra vált, őt jelelte ki végrendelete egyik végrehajtójául.*Kereszturi J.: Descript. Epp. d Capit. Varad. I. 257. l.

Jött a harmadik püspök, Kálmáncsehi Domokos, de Alattyáni, a már ekkor agg férfiu, nem helyettesiti többé főpásztorát; érzi végpercze közeledését s készül a halálra. 1498-ban háromszáz magyar arany forint alapitványt tesz a várad-velenczei apáczáknál, hogy ezek mindennap, térden állva, lelkök alázatosságával mondjanak el öt Miatyánkot urunk öt szent sebének, s öt Üdvözlégyet Miasszonyunk öt fájdalmának emlékezetére; minden ebéd s minden vacsora után pedig, midőn a szokott hála’dásra az egyházba térnek, imádkozzanak el egy Miatyánkot az ő, az alapitványozó lelkének nyugalmáért.*Gánóczy A.: Episcopi Varad. I. 467–469. ll. Ezentul többé semmi nyoma; erre csakhamar visszaadhatta lelkét teremtőjének.

A székesegyház helyén 1881-ben felszinre került egy különben eléggé szerény emlékkő-részlet, melyen a «Sebastensis» szó vala olvasható. Alattyáni, mint láttuk, épen e püspöki czimet viselte; nem lehetetlen, {54.} hogy ama feliratos töredék az ő sirkövéből jutott el hozzánk. 1481–1498.

Kálmáncsehi László. Valószinüleg ugyanaz, ki 1489-ben a bécsi egyetem tanulói közt fordul elő.*Fraknói V.: Magyarországi tanárok és tanulók. 84. l. Azon körülmény pedig, hogy Váradon nyilik számára fényes pálya épen akkor, midőn itt szintén egy Kálmáncsehi a püspök, feljogosit hinnünk, hogy közte és a püspök közt szorosabb összeköttetés vala a puszta névrokonságnál. Mint váradi prépost, eddig ismeretes adataink szerént, 1503-ban tünik fel,*Nemzeti muzeumi levéltár. Rédey. de több, mint valószinü, hogy e káptalani méltóságot előbb, még Kálmáncsehi Domokos püspöknek Váradról való távozása (1501) előtt, nyerte el. Még 1513-ban is ő ül a préposti széken,*Gr. Károlyi-család levéltára. 2. 287. de ezután elvesztjük szemeink elől. 1503–1513.

Homorogdi Miklós. Perényi Ferencz, az ifju váradi püspök hozta magával Erdélyből, hol kanonok s hunyadi főesperes volt;*Szeredai A.: Notitia Capituli Transilvaniae. 138. l. Váradon prépostságra emelte, s a helynöki tisztet is reá ruházta.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini Kápolna. 1. 10. és 15. – N. R. 1715. 16. §. 2. – Gr. Vay-család levéltára. – Csanád-egyházmegyei adattár. III. 87. l. – Kolosmonostori orsz. levéltár: Bihar. A. 7. 1516–1524.

Bonzagno János, tudor. Egyike azon olasz tudósoknak, kiket Estei Hyppolit esztergomi érsek, majd egri püspök udvara vonzott hazánkba. 1512-ben már itt volt, s a tudományok müvelésén kivül az egri püspökség kormányzását vezette; de a magasabb politikával is foglalkozott: 1528-ban a magyar király követe a velenczei köztársaságnál.*«Joannes bapt. Bonzagnus doctor ac Serenissimi Regis Ungariæ apud Illustrissimum Dominium Venetorum Orator.» – 1516. «gubernator episcopatus Agriensis.» Gr. Károlyi levéltár. Tudományos, és még inkább politikai érdemeinek jutalma a váradi prépostság lőn, melynek birtokában találjuk már 1529-ben.*Kállay-család levéltára. Tiz év mulva Brodarich István váczi püspök végrendelete már ugy emliti, mint «néhai» csanádi püspököt.*«Alexandro de Bonzagnio de Regio, quod est inter Mutinam et Parmam, pro Argeate (?) fratris sui Reverendi condam Joannis de Bonzagnio episcopi Chanadiensis fl. centum in auro... restituantur per exequutores.» Ezek: «frater meus dominus Mathias Broderyth de Polanya aulatus regius, item rev. et. ven. Thomas præpositus quinqueecclesiensis, custos Agriensis, Secretarius regius; Stephanus de Buda, Joannes similiter de Buda et Ambrosius Zedelyn provisores, Archidiaconi et Canonici Ecclesiæ Wachyensis.» Datum 1539. «in mense Junio». Leleszi országos levéltár: Actor. 1539. 41. Felette hanyag másolat. 1529.

{55.} Ilméri Imre.*Nevének egykoru változatai: de Ilmer, Ilmeri, Irmëry, Irminy. Neve a mai «Ürményi»-nek régi alakja, de hogy az Ürményi nemzetség ős családfáján jogosan kereshetünk-e számára helyet? az még eldöntésre vár. Figyelembe veendő azonban, hogy ama családfán 1520-ban, tehát épen a kérdéses korban előfordul csakugyan egy Imre, mint Ilméri András és Zomor Veron legidősb fia, kinek unokaöcscse, István, viseli először a XVII-ik században a mai Ürményi nevet.*Nagy I.: Magyarország családai. XI. 428. l.

Imre Várad középkori egyházi férfiainak sorában 1529-ben merül fel először mint őr-kanonok,*Kállay-család levéltára. ez állásából lép 1531-ben Bonzagno üresen hagyott helyére, a préposti székbe, itt látjuk 1543–49. években, és utoljára 1550-ben.*Kállay-család levéltára. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 1049. 4. §. 17. – Fraknói V.: Verbőczy István a mohácsi vész előtt. Századok. 1876. 634. l. 2. j. 1531–1550.

Ilosvai István. Egyházi jogtudor. Pályáját Várad mellett egy szerény községben, Mező-Telegden, kezdte meg, hol 1524-ben még csak igazgatója a Szentlélek Isten oltárának, mely a plébániai egyházban állt, később ugyanezen egyháznak lelkésze. Szorgalma s gondoskodása jeléül telegdi hivei még évtizedek mulva is emlegetik «István pap molnát» (malmát), melyet ő épitett, a gyümölcsöst, melyet ő ültetett.*Lásd: Kalotai főesperesség: Mező-Telegd. Itt érdemelte ki helybeli kegyurainak, a Telegdyeknek becsülését s bizalmát, mely a legszebben nyilatkozék iránta azáltal is, hogy Telegdy Miklós árvájának, az 1514-ben felkonczolt István unokájának egyik gyámjául őt rendelték.*Ifj. Bölöni S. levéltára: 1552-iki oklevél; a másik gyám Varkocs Tamás, akkor bihari főispán vala.

A telegdi szerény lelkészi lakból azonban a gondviselés keze tovább s magasabbra vezette. 1539-ben mint egri kanonok, 1544-ben {56.} pedig, mint ugyancsak egri prépost tünik fel.*Batthyány I.: Leges eccl. I. 10. – Schematismus Cleri A. D. Agriensis. 1868. 33. 37. ll. Ez egri kanonokság s prépostság indokolására ohajtandók lennének még kétségtelenebbb adatok. Frangepán Ferencz, Egernek ekkori püspöke az 1539-iki váradi békét megelőzött tárgyalások alkalmával gyakran időzött János király váradi udvarában és igy elég alkalma lehetett, hogy felismerje Ilosvaiban a magasabb hivatásu férfiut. Hihető azonban, hogy Ilosvai az egyházi javadalmak csoportositásának ama korában egri stallumja mellett anyamegyéjének, a váradinak káptalanából sem maradt ki, és csakugyan 1547-ben mint váradi kanonokot látjuk, de már ekkor a káptalanban nagyon elül jár, a második méltóságot, az olvasó-kanonokságot viseli. Ugyanekkor püspöke, az állami ügyekkel annyira elhalmozott Frater György, Ilosvait püspökké (Imeriensis) szentelteti, s őt az egyházmegye multjával, személyei s ügyeivel ismerőst helynökévé nevezi ki.*Pray Gy.: Hierarchia Hung. II. 187. l. c) jegyz. és 200. l. – Kállay-család levéltára. 1549. év.

A viszonynak, mely Frater Györgyöt s helynökét egymáshoz füzé, bensőbb alapja is volt. Ilosvai évek óta gyüjté s irta össze hazai törvényeinket. Evégett szorgalmasan kutatta át a levéltárakat, kétségkivül a váradi káptalanét is. Aligha nem ő volt, ki első tette figyelmessé Fráter György püspököt e levéltár gyöngyére, a Váradi regestrum kéziratára. A két férfiu megérté egymást; mindketten egyért lelkesedtek, nemzetünk boldogulásaért. Mig Ilosvai a magyar közjog alapjainak kiszélesitésén fáradott, Frater György sajtó alá adta a Váradi regestrum kéziratát, hogy gazdagitsa történeti irodalmunk forrásait. Ilosvai kézirata kevésbbé volt szerencsés. Frater György a Regestrum megjelenése után egy évre elhalt, s azután jöttek a válságos idők, melyek Várad tudományos irodalmának további fejlődését meggátolák.

Ilosvai az 1552–1555. évek közt váradi prépost lett, ez utóbbi évben már mint Ilméri utódja tünik fel.*Leleszi országos levéltár: Protocoll. XIII. 96. l. Két év mulva azonban tudjuk mi történt? Ilosvai is többi kanonok-társaival vándorbotot vett elaggott kezeibe, hogy távozzék a helyről, mely fáradt tagjainak már sirt sem ad. Nagyszombatba jutott, hol 1559-ben az esztergomi főkáptalan préposti székébe emelék, de már két hónap mulva szive megszünt {57.} dobogni és fájni.*Memoria Basilicæ Strigoniensis. 143. l. hol csak váradi prépostságáról van szó. Kéziratát, mely hazai törvényeink első gyüjteménye, Telegdy Miklós esztergomi kanonok (1561) vette magához és saját nyomdájában 1583-ban kinyomatta.*Batthyány I.: Leges eccl. I. 9–10. ll. – A kiadók, Telegdy és Mossóczy – mint Batthyány megjegyzi -«sunt autem tam strenue illo (Ilosvai kéziratával) usi, ut totum exscripserint, alieni itaque laboris fructus decerpsere.» Ilosvai kéziratát jelenleg a bécsi császári udvari könyvtárban őrzik 8496. szám alatt. Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. I. 14. l. jegyz. 1555–1557.

#### {58.} Kanonokok s karbeli papok.

##### XII–XIII-ik század.

Benedek őr-kanonok. Mind az ő, mind a következő két kanonok nevét azon itéletlevél tartotta fenn, melylyel Feliczián esztergomi érsek, a zágrábi püspökség birtokperét 1134-ben, a a váradi zsinaton eldöntötte s mely levélben a pertárgyalás egyéb tanui között Benedek és társai is emlittetnek.*Lásd: I. köt. 56. és 136. ll. 1334.

Opus dékán-kanonok.*Lásd: I. köt. 56. és 136. ll. 1134.

Sebestyén kanonok.*Lásd: I. köt. 56. és 136. ll. 1134.

M. éneklő-kanonok. 1199.

S. kanonok. 1199.

M. kanonok. Mind e hármat a fentebb emlitett B. préposttal együtt, Elvin püspök perének alkalmából III. Incze pápa levele emliti, de azon kor szokása szerént nevöknek csak kezdőbetüivel. Egyébütt nem fordulnak elő.* I. köt. 86–87. ll. 1199.

Valerián éneklő-kanonok. A gazdagsága s tagjainak országos szereplése miatt egyaránt nevezetes Borsa nemzetség sarjadéka. Emlékét a Váradi regestrum őrzötte meg, mely őt, mint a Váradon tartott isten-itéletek egyik biráját ismételve emliti. Ugyancsak a Regestrum előadásából megismerjük három rokonát is: testvérét, Ustaurt; továbbá anyai nagybátyját, Ányos mestert, ki valószinüleg egy személy az alább következő hasonnevü kanonokkal; végre Benedicta asszonyt, kinek Valerián, nevezett rokonai beleegyezésével eladja egyik

{59.} szolganőjét két kis fiával együtt. Kanonokságának ideje 1212. év tájára tehető.*Váradi regestrum: 141. 150. 174. oklevél. – A következő kanonokoknál, ha csak a Váradi regestrumra történik hivatkozás, a kor többnyire csak hozzávetőleg határozható meg.

Mihály őr-kanonok. Valeriánnak az isten-itéleteknél birótársa, később az éneklő-kanonokságban utóda.*Váradi regestrum: 150. 174. 350. okl. 1212.

Gellért dékán-kanonok; mind ő, mind a következő kanonokok tagjai valának, bár különböző időben, az isten-itéleti törvényszéknek.*Váradi regestrum: 150. 174. okl. 1212.

Péter kanonok.*Váradi regestrum: 150. okl. 1212.

Sidrák vagy Sibrik kanonok, később főesperes.*Váradi regestrum: 150. 209. okl. 1212.

Pósa kanonok, majd bihari főesperes.*Váradi regestrum: 151. 174. okl. 1212.

Moust, mely név akár Heltay nyomdájából, hol a Váradi regestrumot nyomták, akár még a másoló tollából aligha nem hibásan került elő, s eredetileg Pousa volt. Főesperes.*Váradi regestrum: 174. okl. 1213.

Joákim kanonok, később dékán, több izben delegált biró.*Váradi regestrum: 174. 252. 286. okl. 1213.

Folkus vagy Fulkó klerikus és segédbiró, régi magyarosan: poroszló (pristaldus) Joákim dékán, mint isten-itéleti biró mellett.*Váradi regestrum: 286. okl. 1215.

Tekó alesperes.*Váradi regestrum: 29. okl. 1217.

Ányos olvasó-kanonok és káptalani jegyző, ki a töredékes Váradi regestrum tanusága szerént 1217-től 1235-ig, tehát közel 20 éven keresztül vezette a káptalan jegyzőkönyveit, és igy az annyiszor idézett Regestrum is nagyrészben az ő tollából folyt.*Váradi regestrum: 208. 136. okl. 1217.

Tompa kanonok, főesperes. 1217.*Váradi regestrum: 209. okl.

{60.} Pál Szent-László király oltárának igazgatója 1217.*Váradi regestrum: 209. okl.

Márton áldozár, kanonok, isten-itéleti biró; egy alkalommal mint vádló is szerepel. 1219.*Váradi regestrum: 89. 209. okl.

Vida kanonok, Mártonnak birótársa. 1219.*Váradi regestrum: 209. okl.

Eráklius őr-kanonok és dékán, János prépost kortársa. Emlékét egy érdekes per tartotta fenn. A zobodiáni (?) egyház kegyurai: Dénes Isó és Puk perbe fogák ez egyház torozóit, amiért hogy nem akarák tartozásaikat leróvni, készebbek lévén inkább elköltözni. A per már Eráklius őr-kanonok, mint biró előtt folyt, midőn mégis sikerült kibékiteni a feleket oly feltételek alatt, hogy a torozók mindenesetre megmaradnak a nevezett egyház mellett s minden évben, Szent-Mihály-ünnepén beszolgáltatnak az egyháznak egy harmadfüves tinót, száz kenyeret, tizenkét veder sert s minden háznép egy-egy szent misét szolgáltat.*Váradi regestrum: 350. okl. Itt hibásan áll «Yconomus» «Oeconomus» helyett. 1220.

Móricz áldozár. A székesegyháznál volt-e alkalmazva s mily hivatalban? arra nincs adatunk; csak az bizonyos, hogy Szent-László váradi egyháza iránt kitünő kegyelettel viselteték, s egyike volt azon nagy számu hazánkfiainak, kik e kegyelöteket tettel is tanusiták. Igy midőn vagyonáról végrendelkezett, Árva nevü szolgáját a nevezett székesegyháznak hagyá, hogy annak harangozója legyen; Szép nevü szolganőjéről pedig ugy intézkedett, hogy halála után ugyancsak a székesegyháznak adjon gyertyákra két márka érő viaszt, de fia s két leánya a szolgaságból felszabaduljon.*Váradi regestrum: 349. okl. 1225.

Jeromos áldozár. Előkelő származását gyanittatja azon körülmény, hogy testvére volt ama Jánosnak, kit a Váradi regestrum a biharmegyei Gyarán falu birtokosa gyanánt emlit s hogy Bihar, valamint a szomszéd Békésmegye legelőkelőbb nemzetségeivel s egyházi férfiaival összeköttetésben állt.*Váradi regestrum: 247. okl. – E munka I. kötete 96–97. ll. De hogy gyaráni lelkész volt-e, vagy pedig a székesegyházban karbeli áldozár? adatok hiányában meg nem határozható. 1225.

{61.} István főesperes, Sándor váradi püspök jószágigazgatója s az isten-itéleteknél helyettes birája. Valószinüleg ugyanaz az István békési főesperes, ki a reája tört rablót önvédelme közben megölte s kinek, ezen ügyével egymásután két pápa foglalkozott. Sándor váradi püspök István főesperest, mint vérontással fertőzöttet az oltár szolgálatától elmozditá s egyházi javadalmától is megfosztotta; de István főesperes Rómába felebbezte ügyét s ott személyesen is megfordult. III. Honorius pápa a főesperes visszahelyezését rendelte el, Sándor püspök azonban nem engedett, és IX. Gergely pápa sem tudta őt rá birni, hogy valamely egyszerü javadalmat jelöljön ki az elitélt számára s igy legalább a koldusbottól mentse meg. István főesperes ezután még hat év mulva, 1236-ban is javadalom nélkül állt, ekkor a pápa ismét gondoskodék javadalmaztatásáról, de hogy ezuttal több sikerrel-e, mint előbb? hallgatnak róla történeti emlékeink.*Váradi regestrum: 247. okl. – E munka I. köt. 96–97. l. – Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 91-92. és 150 ll. 1225.

Sándor kanonok. Primegonitus ellenpüspök hive s ennek érdekében a következő János kanonokkal együtt személyesen is megfordultak a pápai udvarban, amiért Benedek püspök mindkettőjöket megfosztá javadalmaiktól.*Fejér Gy.: Codex dipl. III. 2. 307–310. ll. – Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 148–149. ll. 1232–1236.

János kanonok.*Fejér Gy.: Codex dipl. III. 2. 307–310. ll. – Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 148–149. ll. 1232–1236.

Márton kanonok, Primogenitus hive.*Fejér Gy.: Codex dipl. III. 2. 307–310. ll. – Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 148–149. ll. 1232–1236.

Izsák kanonok, szintén Primogenitust pártolá s ezért ő és Márton kanonok is javadalmát veszté.*Fejér Gy.: Codex dipl. III. 2. 307–310. ll. – Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 148–149. ll. 1232–1236.

Rogerius. Kortársa, Tamás spalatói esperes és krónikairó tudósitása szerént Olaszország Apulia tartományában született.*Thomae Archidiaconi Spalatensis Historia Salonitanorum Pontificium atque Spalatensium. 48. fej. – Schwandtner J. Gy.: Scriptores rerum. Hung. III. 629. l. 1233-ban mint Toletanus János választott praenesti püspök s apostoli követ káplánya hazánkban volt, a pápai udvar s főnöke közt az összeköttetést személyesen is eszközlé, leveleket s fontosabb szóbeli tudósitásokat hozva és vive.*«sicut littere tue nobis exhibite continebant et dilectus filius Magister Roger Capellanus fideliter nobis exposuit et prudenter, Charissimus in Christo filius noster A. (András) Ungariæ Rex illustris» etc. 1233. III. Gergely pápa levele J. penestrini vál. püspök s magyarországi követéhez. Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 115–116. ll. – Theiner itt s az előző lapokon a J. kezdóbetüt Jakabra magyarázza, de Tamás főesperes s maga Roger is Jánost emlit. Szolgálati érdemeinek jutalmául azon kor szokása {62.} szerént ő is pápai bullát nyert s a bulla a váradi káptalan egyik kanonoki javadalmára szólt. Kanonoksága mellett megtartotta régi állását is a követ mellett vagy legalább annak czimét, mert egy évtized mulva is mint Toletanus János püspök káplánya emlittetik.*«dilecto filio, Rogerio, Capellano Venerabilis fratris nostri – Episcopi Prænestini Archidiaconatum, quem in Varadiensi Ecclesia obtinet, reeignare ac in eodem Soproniensi residere parato, dictum Archidiaconatum (ecclesiae Soproniensis)... auctoritate nostra conferre curetis.» IV. Incze pápa levele a szentgotthárdi apát s az esztergomi préposthoz. 1243. Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 1. 304. l. Az 1241-iki vész Váradon érte őt, mely alkalommal a tatárok rabságába került; de ügyességével, bár sok viszontagság után, végre megszabadult. Ekkor az elpusztult s a tatárok ujabb betörésének utjában álló Váradtól, hol időközben főesperességet nyert, szabadulni vágyott s még 1243-ban kieszközlé, hogy ismét pápai bulla révén a soproni főesperességre tétetett át.*«dilecto filio, Rogerio, Capellano Venerabilis fratris nostri – Episcopi Prænestini Archidiaconatum, quem in Varadiensi Ecclesia obtinet, reeignare ac in eodem Soproniensi residere parato, dictum Archidiaconatum (ecclesiae Soproniensis)... auctoritate nostra conferre curetis.» IV. Incze pápa levele a szentgotthárdi apát s az esztergomi préposthoz. 1243. Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 1. 304. l. Később, 1249-ben főnökének, ki időközben bibornok lőn, pártfogásával Spalató érseki székére emelkedett. A kinevező oklevél dicsérőleg emeli ki tudományát, feddhetetlen életét s társadalmi müveltsége mellett szolgálati készségét.*Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 2. 57. l.

Mielőtt távozott volna hazánkból, maradandó emléket állitott nevének azáltal, hogy a tatárjárásról emlékiratát készite, melyben az országos romlás mellett Várad elpusztulását és saját viszontagságait részletesen, de a rémes események hatása alatt kissé tulozva festi le. Müvét János olasz püspöknek ajánlá, ki, ugy látszik, nem más, mint a többször emlitett Toletanus János.*«Epistola magistri Rogerii in miserabile Carmen super destructione regni Hungariæ per Tartaros facta editum ad Reverendum dominum Johannem pestheniensis ecclesiæ episcopum feliciter incipit.» Következik az ajánló levél s azután a Siralmas ének 40 fejezetben. A «pestheniensis episcopus» nem pesti püspök, mint azt Desericzky állitá, hanem a nápolyi királyságnak egyik püspöksége. V. ö. Századok, 1873. évf. 69–70. ll. – Rogerius neve előtt a «magister» jelző is arra mutat, hogy műve irásakor még nem viselte az érseki palástot. Ez emlékiratot, mely ama kor történeteire nézve a leghitelesebb s első rendü forrásunk, először, {63.} mint láttuk, Pruisz János váradi püspök nyomatta ki Thuróczi János krónikája mellett 1488-ban, Brünnben felállitott nyomdájában; azóta többször megjelent,*1746-ban Schwandtner J. Gr.: Scriptores rerum Hungaricorum. I. 292–321. ll. 1849-ben Endlicher: Rerum Hungaricarum Monumenta Arpadiana. legujabban Szabó Károly jeles magyar forditásában.*Magyarország történetének forrásai. I. köt. 2. füzet. Pest. 1861. 1241.

N. kanonok, egyszersmind bácsi főesperes. Bullás. 1241.*Theiner Á.: Monum. Hung. I. 177. l.

Andornak (Andronicus) őr-kanonok; emlékét azon határjárás őrizte meg, melyet ő, mint a váradi káptalan bizonysága a király emberével, Belws comessel együtt a Csanád nemzetség birtokai, a biharmegyei Berthem, Sonkolyos, Thelegd és Szabolcs körül tartott.*Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. VII. 475. 539. és IV. 209. ll. – Hazai okmánytár: VI. 255. l. 1257.

Iván, éneklő-kanonok.*Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. VII. 475. 539. és IV. 209. ll. – Hazai okmánytár: VI. 255. l. 1260–1279.

Tamás kanonok-dékán.*Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. VII. 475. 539. és IV. 209. ll. – Hazai okmánytár: VI. 255. l. 1260.

Gergely olvasó-kanonok.*Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 3. 99. és Batthyány-codex: I. 26. rubr. – Gr. Károlyi oklevéltár: I. 2–3. ll. 1262.

Náta őr-kanonok. Emlékezetül maradt róla, hogy a váradi káptalannak egy malmot épittetett, melyet később a káptalan elcserélt a váradi püspöknek Szent-Péter-utczája nevü birtokáért, mely a mai Várad-Olasziban a Kalvaria-hegytől a Körös felé vonult.*Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 3. 99. és Batthyány-codex: I. 26. rubr. – Gr. Károlyi oklevéltár: I. 2–3. ll. 1262.

Benedek őr-kanonok.*Fejér Gy.: Cod. dipl. V. 1. 75. l. – Wenzel G.: Árpádkori. IV. 209. l. 1270.

Egyed őr-kanonok.*Fejér Gy.: Cod. dipl. VII. 3. 71. l. – Wenzel G.: Árpádkori. VIII. 367. l. 1272.

Vida kanonok, kinek, mint a váradi káptalan kiküldött bizonyságának előtte Gothárd comes s ennek neje és leánya végintézkedést tőnek. 1277.*Szirmay A.: Szatmárvármegye esm. II. 107. l.

Benedek kanonok, békési főesperes. Mint. Miklós erdélyi prépost s választott esztergomi érsek ügyvivője megfordult Rómában, hogy nevezett Miklós megerősittetését kieszközölje, de eredménytelenül.*Theiner Á.: Monum. Hung. I. 325. l. 1278.

{64.} János kanonok, ki mint a káptalan bizonysága a ma szilágymegyei Szarvad határait járta.*Fejér Gy.: Cod. dipl. V. 2. 560. l. 1279.

Albert kanonok, dékán, valószinüleg ugyanaz, ki Lodomér püspök káplánja volt s IV. László király parancsára püspökétől kiküldve; az eggedi monostor elpusztitását megvizsgálta. 1279.*Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. IV. 209. l. – Hazai okmánytár: VII. 17. l.

Benedek őr-kanonok 1279–1284.*

Hazai okmánytár: VI. 255. l. – Wenzel G.: Árpádkor. IV. 235. l. – Fejér Gy.: Cod. dipl. V. 3. 145. l. –

Budai orsz. Levéltár kincst. oszt.: D. L. 1117.

Péter «karbeli alkalmas ifiu pap» mondja róla az oklevél, mely arról tanuskodik, hogy László király parancsára a váradi káptalan őt küldé ki a beregmegyei Surány határjárására.*Zichy-okmánytár: I. 46. l. és Wenzel G.: Árpádkori. IX. 407. l. 1280–1284.

Donkus szintén karbeli pap, ki ugyancsak László király parancsára a magtalanul elhalt Ivánkának, Bonyka fiának birtokát, a szatmármegyei Woja földének egy részét át akarta adni Ábrahámnak és Miklósnak; de az átadásnak Mesk, Jolath, Gergely, Medve, Ábrahám, Omych és ennek fia, Benedek vajai nemesek, a ma is virágzó Vay nemzetség ősei ellenmondának.*Gr. Vay-család levéltára: 1. 1. – Ez oklevél év nélkül kelt; hajlandók is voltak némelyek azt Szent-László korának tulajdonitani, de minthogy az abban előforduló tiltakozók közől Medvének fia: Jakab – Jolathnak fia: András – és Ábrahámnak fia: János ugyanazon levéltárnak egy másik 1324. évben kelt okiratában (1. 5.) mint élők emlittetnek: már csak ez okból is azon oklevél csak egy emberöltővel tehető előbbre vagyis IV. László korába. Lásd I. kötet 28. l. 1. jegyz. 1280.

Imre olvasó-kanonok*Wenzel G.: Árpádkori. IV. 235. l. – Fejér Gy.: Cod. dip1. V. 3. 264. és 308. ll. 1281–1285.

János éneklő-kanonok 1281–1282.*Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. IV. 235. l. – Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 14. l.

Gergely mester, ki a káptalan meghagyásából a Káta nemzetség tagjait beiktatta birtokaikba, ezek között a Körös-melléki Ősi birtokába is.*Zichy-okmánytár: I. 56. l. 1284.

{65.} Iván éneklő-kanonok 1284–1288.*Hazai okmánytár: VI. 302. l. – Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 19. l.

Ferencz kanonok s bihari főesperes 1285.

Jónás kanonok, kinek, valamint a fentebb emlitett Ferencz főesperesnek s Imre olvasó-kanonoknak emlékére az annyiszor bolygatott váradi vám kérdése oly kedvező világosságot vet.*E munka I. kötete 123. l.

István olvasó-kanonok 1288–1291.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 19. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. V. 3. 425. és VII. 3. 40. ll. – 1291-re Kállay-család levéltára.

Márton őr-kanonok; mint ilyen tizenhét éven át gyakran előfordul. 1291-ből ismeretes egy levele is, melylyel bizonyitja, hogy Damján fiai a Hévjó vizén levő malmuk felét Zolochnak egy márkáért eladák. Vevők s eladók az őr-kanonok szőlősi jobbágyai.*Hazai oklevéltár (Dessewffy): 109. 124 és 179 ll. – 1291-re Kállay-család levéltára. – Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár, V. 137. és X. 248. ll. – Fejér Gy.: Cod. dipl. VI. 2. 164. és IX. 4. 172. ll. – 1305-re Leleszi országos levéltár. 1288–1305.

Ivánka éneklő-kanonok 1291.*Hazai oklevéltár (Dessewffy): 109. 124 és 179 ll. – 1291-re Kállay-család levéltára. – Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár, V. 137. és X. 248. ll. – Fejér Gy.: Cod. dipl. VI. 2. 164. és IX. 4. 172. ll. – 1305-re Leleszi országos levéltár.

Imre káptalani jegyző, ki a Gutkeled nemzetség birtokainak, a biharmegyei Bagamér és Seléndnek határait járta. Az erről kiadott káptalani oklevél Imre jegyzőt «magnus»-nak s nemes férfiunak nevezi.*Hazai okmánytár: III. 41. l. V. ö. Fejér Gy.: Codex dipl. X. 8. 478. l. Csak ez egyszer fordul elő, és igy nem indokolható ama sejtelem, hogy ő amaz Imre, ki öt év mulva, mint püspök, egyházmegyénk kormányára lépett. 1292.

Ivánka olvasó-kanonok, valószinüleg a fentebbi éneklő-kanonokból lépett előre; később Váradnak püspöke.*Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár, X. 169. l. 1294.

Iván éneklő-kanonok. 1294.*Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár, X. 169. l.

Csanád éneklő, majd olvasó-kanonok, utóbb prépost, kiről már szólottunk a prépostok között. 1295.

János kanonok, 1297-ben Kolosmonostor határait járta; neve előtt szintén ott áll a «magnus» jelző.*Fejér Gy.: Codex dipl. VI. 2. 102. l.

János váradi pap, kinek Ágoston atya, Szent-Ágoston szerzetének {66.} tagja «De summa trinitate et fide catholica» irt müvét ajánlotta 1297 körül.*Fraknói V.: A tudományok állapota az Árpádok alatt. Győri tört. és rég. füzetek. II. 219. l.

Péter kanonok, kit a káptalan a biharmegyei Baalkh (Bályog?) eladása olkalmával kiküldött, hogy tudakozza meg, vajjon beleegyeznek-e az eladásba a szomszédok? 1298.*Fejér Gy.: Codex dipl. VI. 2. 153. l.

Benedek Evangelista-Szent-János kápolnájának igazgatója, ki előtt Kozma comes bihari szőlejének két részét Reszegi Boda fiának, Istvánnak átengedte.*Hazai okmánytár: VII. 275. l. 1299.

##### XIV-ik század.

Bálint kanonok. 1300 táján mint a váradi káptalan kiküldött bizonysága a szatmármegyei Domahidán járt, mely alkalommal fáradságát két márkával jutalmazák.*Fejér Gy.: Codex dipl. VI. 2. 204. l.

Miklós éneklő-kanonok. Csupán egy évben, 1306-ban fordul elő.*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 115. l.

Jakab őr-kanonok, 1306–1314 évek közt gyakran van róla emlités,*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 115. 199. 231. ll. – Zichy-okmánytár: I. 143. l. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 924. 13. – Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 1. 518–519. ll. 1313-iki oklevele egészen más kanonokokat emlit, de ez oklevél keltének éve kétségkivül hibás. de nem lehetetlen, hogy ő az, ki 1335-ig többször, sőt még 1337-ben is előfordul. Az összefüggést biztosan kimutatnunk nem lehet, mert az 1315–1317 évekről nincsenek ide vonatkozó okleveleink. Ekkor nagy zavar volt a hazában, kivált Várad vidékén, hol Kopasz nádor lobogtatá a lázadás zászlaját.

Miklós Gábor fia, erdélyi kanonok, de kétségkivül pápai adományozás következtében a váradi székeskáptalanban is volt javadalma. Ama rendkivül érdekes erdélyi püspökválasztás alkalmával, mely 1309-ben történt, Miklós kanonok nem volt a választók között, mert, mint a választás ügyében eszközölt tanuvallatásokból kiderült, Váradon {67.} vagy őstől maradt birtokain, melyek Szatmár körül léteztek, tartózkodott.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 432. l. 1309.

László karbeli, Szent-László király oltárának káplánya, ki Kopasz nádor emberével a gr. Károlyi család őseit Kulch, Vetés és Olcha birtokába beiktatá 1312-ben.*Gr. Károlyi oklevéltár: I. 39–41. ll.

Krakai Miklós kanonok. 1320-ben már halott, de XXII. János pápának ugyanezen évben kelt levele emliti, hogy akkor volt kanonok, midőn Váradnak nem vala főpásztora, ez pedig 1317-ben, Imre püspök halála után történt.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 469. l.

János olvasó-kanonok, ki ez állásra az éneklő-kanonokságról emelkedett Csanád prépost előléptetése után. 1318-tól 1333-ig majd minden évben találkozunk nevével,*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 457. és II. 275. ll. – Zichy-okmánytár: I. 167. 226. 309. 385. 413. és 416. ll. – Bölöni-, Kállay-, Vay-családok levéltárai. de különösen 1329-ben. Ez évben, ugy látszik, hogy már Ivánka püspök halála után a váradi káptalan perbe bonyolodott a nevezett püspök unokaöcscsével, Mátyással ennek több rendbeli hatalmaskodásai miatt. Végre jámbor férfiak közbenjárásával egyezségre léptek oly formán, hogy ha János olvasó-kanonok ünnepélyes esküt tesz arra, hogy ama darab föld, mely Várad közelében Megyes és Ősi közt esett s e per egyik tárgyát képezé, – a káptalant illeti: Mátyás mester e földet a káptalannak visszabocsátani, sőt annak használatáért kártéritést is adni tartozik oly összegben, amennyit ugyancsak János olvasó-kanonok szintén eskü alatt megállapit; más oldalról Mátyás mester kötelezé magát, hogy tizenkét nemes férfiu esküjével igazolni fogja, hogy azon vád ellenében mintha a káptalan egyik megyesi jobbágyát nyillal megsebesitette s annak ingóságait elhurczoltatta volna, – ártatlan. Ez egyezséget Péter várad-előhegyi prépost és konventje irásba is foglalá; de hogy lett-e foganatja? arról hallgatnak történeti emlékeink.*Az oklevél kelt «in festo s. Mariæ Magdalenæ» 1329. Eredeti, hártya. Váradi székeskáptalani levéltár. 406. F.

Különben János olvasó-kanonokságának mind kezdetét, mind végét egy-egy nevezetes egyházi mozzanat határolja. 1316-ban vette {68.} kezdetét a megüresedett egyházi javadalmak adóztatása oly módon, hogy az üres javadalom évi jövedelmének fele a pápai kincstárba folyt be. Megüresedett a váradi olvasó-kanonokság is s évi jövedelme 18 finom ezüst márkára becsülteték,*Item vacavit semel Lectoria Varadiensis, cuius fructus ascendebant ad summam XVIII marcharum fini argenti.» Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 455. l. ami kétségkivül jelentékeny összeg volt oly korban, midőn egy márkáért, mint fentebb láttuk, egy kétkerekü s meleg vizen állott, tehát télen is örlő malomnak felét lehetett megvásárlani.

Kanonoksága végén, 1332-ben pedig szedni kezdék az ugynevezett pápai tizedeket, s János kanonok mindjárt az első évben 5 márka, 8 garas és 5 denár tizedet fizetett, mely összeg legalább is 50 márka jövedelemnek, tehát az előbb emlitett 18 márkánál sokkal többnek felel meg; de az olvasóság és kanonokság, mint láttuk, két külön javadalmat képezett s mig a 18 márka kétségkivül csak az olvasóság évi jövedelmét jelezé,*Item vacavit semel Lectoria Varadiensis, cuius fructus ascendebant ad summam XVIII marcharum fini argenti.» Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 455. l. az 5 márka mind az olvasói, mind a kanonoki jövedelem tizedét képezé, sőt az utóbbi összeg fizetéséhez hozzá járult János kanonok öcscse, Egyed is, ki valamely javadalomnak szintén birtokában volt.*«dominus Johannes Lector Ecclesiæ Waradiensis cum nepote suo, videlicet magistro Egidio solverunt V. marcas grossorum et VIII. grossos et V. denarios pro decimis primi anni, et hoc tam ratione Lectoratus, quam ratione Canoniæ.» Alább pedig a második év tizedjegyzékében: «Johannes lector bonæ memoriæ II. marcas pro lectoratu suo.» Vatikáni t. levéltár: Rationes collectoriæ Poloniæ et Hungariæ 1317. 1332–1337. 41. és 42. levél.

János olvasó-kanonok 1333. junius 27-én még életben van, de az ugyanezen évnek ugy látszik második felében készült pápai tizedjegyzékekben már mint «boldog emlékezetü» fordul elő s neve után is csak félévi tized: 2 márka van feljegyezve.*«dominus Johannes Lector Ecclesiæ Waradiensis cum nepote suo, videlicet magistro Egidio solverunt V. marcas grossorum et VIII. grossos et V. denarios pro decimis primi anni, et hoc tam ratione Lectoratus, quam ratione Canoniæ.» Alább pedig a második év tizedjegyzékében: «Johannes lector bonæ memoriæ II. marcas pro lectoratu suo.» Vatikáni t. levéltár: Rationes collectoriæ Poloniæ et Hungariæ 1317. 1332–1337. 41. és 42. levél.

Jakab éneklő-kanonok 1318-ban.*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 457. l. Lehet, hogy a fentebbi őrkanonok s fokozatos előléptetés utján lőn János őr-kanonok utódja. A következő évben már hasztalan keressük a káptalan tagjai közt.

Jakab őr-kanonok, szintén 1318-ban emlittetik s eszerént egyszerre két Jakab tagja volt a káptalannak, de hogy a kettő közöl melyik volt a régi s melyik az ujonnan jött? meg nem határozható. Annyi bizonyos, hogy Jakab őr-kanonok még 1335-ben is él s származására nézve Biharmegye egyik előkelő családjához tartozott. 1320 táján {69.} testvére, Leel mesterrel együtt zálogba adák Mártonteleke, más néven «Botkemene» birtokukat, mely Biharmegyében, a mai Leel-Ősi puszta közelében állt s hol a Becse-Gregor nemzetség birtokai s monostorai estenek. Valószinüleg Jakab kanonok is e nemzetségnek volt sarjadéka. Felmerülő adatok még igazolhatják, hogy azon Jakabok egyike vagy másika, kik a XIV-ik század közepén hazánkban püspöki méltóságot viseltek, az itt emlitett Jakabok közöl emelkedett fel. Feltünő végre, hogy bár Jakab őr-kanonok a hat évig szedett pápai tizedeknek végét is csaknem megéri, mindemellett a tizedjegyzékek nem emlitik nevét. 1318–1335.*Adatok mint fentebb János olvasó-kanonoknál és Zichy-okmánytár: I. 180–181. ll. – 1335-re Gr. Vay-család levéltára.

Móricz kanonok. Javadalma, mielőtt azt elnyerte volna, az 1316–18-iki adóztatás alkalmával üresedett meg s évi jövedelme 16 márkára becsültetett.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 455. l. 1322-ben ismét találkozunk vele; ekkor egyike volt azon kiküldötteknek, kik a fej- és jószágvesztésre itélt Lászlónak, Csobánka unokájának birtokait királyi parancsra megbecsülék.*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. II. 33. l. 1318–1322.

István váradi főesperes, de azon körülmény, hogy 1318-ban a köleséri főesperességnek, mint megüresedett javadalomnak fele jövedelme fejében 2 1/2 márkát kellett fizetnie, arra enged következtetnünk, hogy vagy e főesperességről lépett elő a váradira vagy hogy akkor nyerte a köleséri főesperességet s váradinak csupán azért neveztetik, mert mint a főesperesek mindnyájan, ugy ő is a püspöki székhelyen, Váradon lakott. Annyi bizonyos, hogy a köleséri főesperesség, melynek évi jövedelme a fentebbiek szerént 5 márka volt, összehasonlitva a 16 márkára becsült kanonoki javadalommal, nagyon jövedelmező nem vala. S minthogy a főesperesek jövedelme a hivek által fizetett tizedekből s a lelkészektől szedett székpénzből gyült össze, e jövedelem csekélysége arra mutat, hogy e főesperesi kerület nagy terjedelme mellett is kevésbbé gazdag része volt az egyházmegyének, amint azt egyéb adatok is igazolják. Az meg valószinü, hogy a következő két évtizedben előforduló István váradi prépostok egyike vagy másika ez István főesperessel egy személy. 1318.*Fejér Gy.: Cod. dip1. VIII. 2. 121. l.

{70.} Miklós áldozár, egyike azoknak, kikről a Chartularium megjegyzi, hogy ujabb időben ketten-ketten neveztettek ki egy-egy kanonoki javadalomra, kiket tehát ifjabb kanonokoknak nevezhetünk.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 2. 121–123. ll. – Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 455. l. 1319.

Demeter kanonok; javadalmának évi jövedelme szintén 16 márka. 1319.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 2. 121–123. ll. – Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 455. l.

Nobilis (Nemes?) János kanonok; de javadalmának évi jövedelme már csak 8 márka, és igy szintén azon kanonokok közöl való volt, kikről a Chartularium mondja, hogy ujabb időben egy javadalomra két kanonokot neveztek ki, kik javadalmasoknak neveztetének.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 2. 121–123. ll. – Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 455. l. 1319.

András éneklő-kanonok 1319-ben, s valószinüleg ugyanaz, ki mint ilyen feltünik 1321-ben is, de már ekkor kiderül, hogy családi neve Bátori,*Nagy I. gyüjteménye. a későbbi budai prépost, majd Várad legjelesebb püspökeinek egyike.*E munka I. kötete 171. s köv. ll. 1319.*Zichy-okmánytár: I. 167. l.

Tamás kanonok, szeghalmi főesperes, kit a káptalan mint hites bizonyságát 1319-ben kiküldött, hogy a Sartyvánveze nemzetségbeli Borsi Endre comes végrendeletét meghallgassa s a káptalan előtt irásbatétel végett tolmácsolja.*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 497. l.

Péter karbeli pap s hitelyeshelyi jegyző, ki Szatmár városát Hedruh föld birtokába beiktatá. 1319.*Szirmay A.: Szatmárvármegye esm. I. 148. l.

László karbeli al-szerpap, ki előtt Pál bán leánya leányi negyedét férjének, András mesternek vallá be, minthogy fia s leánya született tőle. 1319.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 2. 240. l.

Pető, másutt Péter kanonok, kalotai főesperes. 1319-ben Lesi János király emberével beiktatá Istvánt, a Pázmányok ősét a biharmegyei Pósa, Som és Somogy birtokába,*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 950. 2. – Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 2. 210. l. de még ugyanazon évben más kiküldetésben is részt vett. Károly király értesülvén Benedek csanádi püspök által, hogy a biharmegyei Körösközben Wozfolva {71.} (Uzfalva) más néven Kekes a püspök unokaöcscseinek: Miklós, Tamás és Benedeknek, Arnold fiainak törvényes birtoka és hogy azt László, Lukácsnak fia álnokul, elhallgatva az igazságot adományoztatá magának: a király az ügy megvizsgálását Jakabra, saját káplányára s a váradi káptalan kiküldendő bizonyságára bizta. A káptalan Péter kalotai főesperest küldé ki. A vizsgálat alaposnak tünteté fel a panaszt s a váradi káptalan királya parancsára Benedek püspököt s öcscseit a nevezett birtokba még ugyanazon évben be is iktatá.*Károly király levele, mely kelt Temesvártt «feria quinta proxima ante Dominicam Reminiscere» (márcz. 1.) 1319. – 1451-ben Kekes Uzhaza prædiummal Tóti Farkas Pál birtoka, ki azokat 200 ar. forintért eladja Garázda Jánosnak, kétségkivül a váradi várnagynak. Gyulafejérvári orsz. levéltár: Bihar. 3. 1. és 2. 23. 1319.

Mihály, Choka comes fia s valószinüleg közel állott ama Chukához, ki mint János fia s a történeti nevü Toldi nemzetség őse épen e korban (1322.) emlittetik.*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. II. 25–26. ll. – Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 3. 25–27. ll. Élénken emlékeztet továbbá azon Toldi Choka Jánosra, kit rokona, a biharmegyei származásu Csanád egri püspök egri kanonokságra s főesperességre emelt s kinek a pápa 1333-ban, midőn már Csanád Esztergom érseki székén ült, az érsekre való tekintetből esztergomi kanonokságot adományozott, megengedvén egyszersmind, hogy egri javadalmait is megtarthassa.*Theiner A.: Monumenta Hung. I. 594 és 468–469. ll. A pápa Choka comes fiáról, Mihályról is gondoskodék, 1320-ban váradi kanonokságot adományozván számára, ha épen üresedésben van vagy a legközelebb megüresedőt s utasitván a bihari s békesi –, továbbá, a szomszéd erdélyi egyházmegyéből a telegdi főespereseket, hogy e pápai intézkedésnek foganatot szerezzenek.*Theiner A.: Monumenta Hung. I. 594 és 468–469. ll. 1320.

Pál, ki «kántor»-nak nevezteték. Károly király ajánlatára, de magának Pálnak érdemeiért is XXII. János pápa nevezé ki kanonoknak, de sajnos, hogy azon érdemeket nem érinti közelebbről; lehet azonban, hogy épen a király közvetlen szolgálatában szerzette azokat. 1320.*Theiner A.: Monumenta Hung. I. 469. l.

Miklós a hasonnevü erdélyi vajda fia, a Krakai Miklós halálával megüresedett kanonoki javadalomra szintén a pápa nevezi ki, mint a pápai bulla megjegyzi, Károly király kérelmére 1320-ban.*Theiner A.: Monumenta Hung. I. 469. l.

{72.} Pál karbeli áldozár s oltárigazgató, de oltárának neve az illető oklevélből hiányzik. Mint káptalani kiküldött Károly király parancsára vizsgálatot tartott a szatmármegyei Mérgesden 1320-ban.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 2. 291. 316. 310. 324. ll. és VIII. 3. 114. l. – V. ö. Wenzel G.: Árpádkori okmánytár. I. 329–330. ll.

János dékán s egyszersmind a Csanád prépost alapitotta Kiskáptalan első prépostja.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 2. 291. 316. 310. 324. ll. és VIII. 3. 114. l. – V. ö. Wenzel G.: Árpádkori okmánytár. I. 329–330. ll. 1321.

Egyed 1321–22 ben karbeli áldozár, 1324-ben egyszersmind Szent-György oltárának igazgatója. Mint káptalani kiküldött több izben teljesitett birói vizsgálatot, határjárást stb.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 2. 291. 316. 310. 324. ll. és VIII. 3. 114. l. – V. ö. Wenzel G.: Árpádkori okmánytár. I. 329–330. ll. 1321–1324.

Márton kanonok, ki Benczencz Biharmegye ispánjának özvegyét Ivánka váradi püspök parancsára a sárréti Tóti falu birtokába, melyei, hitbére fejében nyert meg, beiktatá.*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. II. 25. l. – Hazai okmánytár: VII. 319. l. 1322.

Mihály karbeli áldozár, ki Bán fiait Pelbártnak, Aladár fiának ellenében megidézte. 1323.*Zichy-okmánytár. I. 227–228. ll.

Dénes karbeli áldozár, mint káptalani kiküldött Zeleméri Mihály fiait a Mihálylaka birtokát illető ügyben Pelbárt, Aladár fia ellen megidézte.*Zichy-okmánytár. I. 235–236. ll. 1323.

László karbeli áldozár 1324.*Gr. Vay-család levéltára.

Miklós, Báthori András utódja az éneklő-kanonokságban, de csak rövid ideig. 1325–1329.*1325-re Bölöni S. levéltára. – Nagy I.: Anjoukori okmánytár: II. 275. l. – Zichy-okmánytár: I. 309. l. – 1329-re Gr. Vay-család levéltára.

Pál kanonok. 1325-ben a székelyhidi s ér-olaszii vám ügyében tartott vizsgálatot, a következő évben pedig a szabolcsmegyei Fejértó határait járta s annak birtokába a Gutkeled nemzetségbeli Bereczk fiait, köztök András budai prépostot, utóbb váradi püspököt beiktatá.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 5. 162. l. – Nagy I.: Anjoukori okmánytár. II. 217. 230. ll. 1325–1326.

De Matafatis Miklós egyházi jogtudor. A pápa gondoskodék számára kanonokságról s a kalocsai érseket, továbbá a székesfejérvári {73.} prépostot bizta meg, hogy e gondoskodásának érvényt szerezzenek.*Theiner Á.: Monumenta Hung. 1. 521. l. 1328.

Márton békési főesperes, kanonok és dékán. Amaz emlitett birtokperben, mely egy részről a váradi káptalan, más részről Ivánka püspök öcscse, Mátyás közt folyt, Márton főesperes, mint különben is dékán szintén előfordul s az ő esküjétől is tették függővé ama peres föld birtoklását, mely Ősi, továbbá Kakucs, Szent-Mihály és Iklód határai közt esett. 1329.*Váradi székeskáptalani levéltár: 406. F.

Benedek telegdi főesperes (Erdélyben) s egyszersmind váradi kanonok. Emlékét ama per tartotta fenn, mely az erdélyi püspök s a szász-sebesi kerület lelkészei közt folyt.*Szeredai A.: Capitulum Ecclesiae Alb. Transil. 34. l. 1330.

Váradi András, Miklós fia. XXII. János pápa nevezte ki kanonokká, de javadalomhoz, bár a kinevezés Károly király ajánlatára történt, még két év mulva sem juthatott. Ekkor a pápa ujabban is kinevezi s megengedi, hogy négy lelkészi javadalmát, melyeket az esztergomi s egri egyházmegyékben birt, kanonoksága mellett megtarthassa.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 531. 548–549. ll. 1330.

Tiba László. Neve élénken emlékeztet az ungmegyei Tiba falura s a régi egyházakban oly gazdag tibai völgyre; de hogy áll-e ezekkel összefüggésben? vagy tagja volt-e a Gutkeled nemzetségnek, melynek családfáján a Tiba név épen e korban ismételve is feltünik? oly kérdések, melyekre még csak további adatok nyujthatnak feleletet. Különben Tiba László szintén pápai bulla utján nyerte kanonoki kineveztetését, de amely két éven át csak puszta czim maradt. Szerencsésebb volt az erdélyi egyházmegyében, hol főesperességet nyert s mint ilyet nevezte ki őt ujolag a pápa 1332-ben váradi kanonoknak s a kinevezésbe most már a király is, mint ajánló, befoglaltaték, de hogy több eredménynyel-e, mint előbb? az bizonytalan.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 531. 548–549. ll 1330.

István kanonok, és igy különböző személy a fentebb emlitett hasonnevü főesperestől. 1332-ben már halott s megüresedett kanonoki {74.} székétől 8 márkát, az évi jövedelem felét, fizettek be az apostoli kincstárba.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collectoriae Pol. et Hung. 1317. 1332–1337. 39. l.

Velik (?) Domokos. Ifjabb kanonok és Szent-Katalin oltárának igazgatója. A pápa nevezte ki, sőt néhány hét mulva egri kanonokságot adományozott számára, megengedvén egyszersmind, hogy váradi javadalmait is megtarthassa.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 548–549. ll 1332.

Kolosvári Pál, Jakab fia. Szintén a pápa bullája avatta fel Szent-László káptalanának tagjává.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 548–549. ll 1332.

Kálmán herczeg, Róbert-Károly király természetes fia. 1317 táján született s 1332-ben, tehát 15 éves korában, már mint váradi éneklő-kanonok tünik fel. A király elismerte fiául, 1332 őszén meg is látogatta Váradon,*A király «in octavis beati Michaëlis archangeli» (október 6.) 1332. Váradon keltezé egy levelét. Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 3. 673. l. s 1334-ben maga folyamodott a pápához, hogy Kálmánt törvénytelen születése akadályától mentené fel s engedje meg, hogy, noha csak huszonkét éves, az egyházi rendeket, még a magasabbakat is felvehesse. A pápa teljesité a kérelmet annál készségesebben, mert, mint levele mondja, Kálmán erényeivel kiengesztelte azt, mi születésében gyülöletes vala.*«Testimonio suffragante laudabili dilecto filio Colomanno, nato Carissimi in Christo filii nostri Caroli Regis Ungarie Illustris, quod ipse, sicut accepimus, gratiam a domino consecutus, geniture maculam, quam ex prohibita parentum contraxit copula, de ipso Rege coniugato genitus et soluta, probitate morum abstergit, claris recompensans virtutibus, quod in ipso ortus ademerat odiosus.» XXII. János pápa levele a váradi s csanádi püspökökhöz, kiket Kálmán felszentelésére felhatalmaz.» 1334. Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 595. l. A pápa felmentvényének megérkezte után azonban kitünt, hogy a pápát tévesen értesiték, mert Kálmán még csak tizenhét éves, s ennélfogva nem akadt püspök, a ki őt felszentelte volna. Erre a király s maga Kálmán is ujabban folyamodtak a pápához, ekkor (1335-ben) már XII. Benedekhez, aki elődjénél nem kevesebb kegyelemmel válaszolt kérelmökre. De a pápa ez ujabb levele, mely Avignonban junius 24-én kelt, már nehezen találta Váradon Kálmánt, ki ugyanazon év szeptember 27-én már mint esztergomi prépost adta ki egyik levelét.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 4. 114-116. ll. Váradi kanonokságától megvált, mert helye itt még {75.} 1335-ben üresnek mondatik,*Gr. Vay-család levéltára. a következő évből pedig már utódját is ismerjük, de az egyházi javadalmak összehalmozásának e korában megtartott prépostsága mellett egy másik javadalmat, melyet a székesfejérvári egyháznál birt. Később 1337-ben Győr püspöki székére emelkedett.*1341 junius 16-iki tudósitás mondja róla, hogy Kálmán esztergomi javadalma püspökké szenteltetése után egy évig üresen állt. Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. Hung. C. N. 1710. folio 75. Ugyanitt 1341 febr. 20-iki feljegyzés emliti a székesfejérvári javadalom megüresedését «per promotionem et consecrationem domini Colomanni Episcopi Jaurinensis.» Már Fejér György megjegyezte, hogy azon Pál, Péter fia, kiről egy 1328-iki oklevél (Codex dipl. VIII. 3. 324 l.) mondja, hogy «Magister Domini Colomanni Ducis» e Kálmán herczegnek volt nevelője.

Váradi kanonoksága idejében a káptalan hiteles-helyi kiadványai rendesen oda teszik Kálmán neve elé a «dux» = herczeg jelzőt;*Zichy-okmánytár: I. 385. 413. 416. ll. – Kálmán herczegről s győri püspöki pecsétjéről, mely az Anjouház liliomos czimerét tünteti fel, értekezett Luczenbacher János: Tudománytár. IV. 158–163 és V. 67–68. ll. a vatikáni levéltár adataiban pedig azt találjuk róla feljegyezve, hogy pápai tized fejében 1332-ben 107 garast, a következő évben pedig 3 forintot fizetett, ami kétségkivül a tizedszedők szokatlan engedékenységére vall, mert az olvasó-kanonokra már 5 márkát = 20 forintot róttak ki.

Nem lesz talán érdektelen még felemlitenünk, hogy Miklós pécsi püspököt (1346–1360) egykoru források szintén Nagy-Lajos király természetes testvérének nevezik;*Katona I.: Historia Crit. Regum. IX. 446. l. Ez állitásnak ellene mond ugyan Koller J.: Historia Episcopatus Quinqueecclesiarum. III. 11. l. de érvelése gyenge s az idézett, kétségtelen adatok ellenében épen nem állhat meg. Oláh Miklós érsek pedig azt irja róla, hogy sirja felett, mely a pécsi székesegyház északi kápolnájában állt, ő még látta azon szőrövet, melyet Miklós püspök testén hordozott s hallotta felőle a legendaszerű hagyományt, hogy nappal Isten igéjével táplálta hiveit, éjjel pedig kijárt az erdőre és hordott fát a szegényeknek.*Bél M.: Adparatus ad historiam Hungariae. 16. l. Valóban ő is mint testvére, Kálmán «geniturae maculam... probitate morum abstergit».

Kis-Tárkányi Fülöp kanonok, később éneklő, majd prépost. Ugy látszik, hogy 1332-ben lett kanonok, mert az ez évi tizedjegyzékek {76.} emlitik, hogy javadalmától 5 márkát fizettek, kétségkivül nem tized fejében, hanem mint üresedésben volt javadalmának fele jövedelmét.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332.

Egyed, János olvasó-kanonok unokaöcscse, valószinüleg ugyanaz, ki a tizedszedés második s következő éveiben rendszerént 20 garas tizedet fizet, de hogy miféle javadalomtól? az nincs megjelölve. 1337–1341 évek közt már mint kanonok fordul elő.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll.

Gergely ifjabb kanonok, 1332-ben üreredésben volt javadalmától 6 márkát fizetett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll.

Demeter kiskáptalani prépost, s egyszersmind kápolnaigazgató, de kápolnájának czime nincs megjelölve. Ez utóbinak jövedelmétől 20 garas tizedet fizetett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332.

Pál mester, orvos és főesperes. Kanonoksága s főesperességeért 2 márkát s 30 garast fizetett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. Csak ez egy adatunk van róla és igy meg nem határozható, hogy nem az a Pál mester-e, ki mint Kálmán herczeg nevelője ismeretes? 1332.

Tamás kanonok, homorogi főesperes. Kanonokságáért 117 garas, főesperességeért 3 forint tizedet fizetett évenként.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332–1336.

Meszesi Demeter váradi, zágrábi, budai kanonok s a váradi egyházmegyében egyik al-tizedszedő. Mindamellett tizedet adott ő maga is, mint más váradi, nem első rendü kanonok, évi 107 garast és 5 denárt. Később ó-budai prépost, majd váradi püspök.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332–1342.

Jakab szeghalmi főesperes és Szent-Béla oltárának igazgatója, 1335-ben viselte a dékánságot is, melyért 1 1/2 márka tizedet fizetett; főesperességéért hol egy, hol csak fél márkát.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332–1339.

László kanonok, ki mint egy század előtt Valerián éneklő-kanonok szintén a hatalmas Borsa nemzetségből származott. Atyja Lóránt erdélyi vajda, anyja Ivachyn bán leánya; atyai nagybátyja Kopasz nádor vala. De fényes származása nem tudta visszatartani a balsorsot, mely családjára nehezedett: atyja a III. Endre –, nagybátyja pedig az I. Károly király elleni pártütésben bukott el. László, fitestvérei közt a legifjabb, az egyházi pályára lépett s 1332-ben már mint váradi kanonokkal találkozunk vele. Utóbb viselte a káptalani dékánságot is s {77.} 1336-ban már mint egyszersmind gyulafejérvári kanonok s dobokai, majd telegdi főesperes tünik fel.

1337 január 20-án komoly napja volt. Édes anyja, ki mellette vonta meg magát, halálos betegen feküdt s kérte a váradi káptalant, hogy küldené hozzája bizonyságait, kik előtt végrendeletét bevallaná. A káptalan hat tagot külde ki kebeléből: Miklós békési és Jakab szeghalmi főesperest, továbbá Demeter budai éneklő-kanonokot; László dékánt Cyne Péter fiát, végre László al-olvasót és Egyedet. A végrendelet nem adott sok munkát: a haldokló édes anya csupán saját leányi negyedéről s anyja hozományáról s hitbéréről intézkedett, kedves fiainak: István, János és Lászlónak hagyományozván azokat.*«quartam filialem suam ac dotem et res parafernales nobilis dominæ matris suæ de universis possessionibus prædicti Iwachyni bani patris sui tam citra Danubium, quam ultra et... ubicunque existentibus... in signum specialis amoris... modo testamentario legasset et reliquisset... nobilibus viris, magistris Stephano, Johanni et Ladislao memorato, filiis suis carissimis.» A váradi káptalan kiadványa. Eredeti, hártya, függőpecséttel. Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: D. L. 3039.

László kanonok ezután még sokáig élt; két évtized mulva, 1357-ben is látjuk őt, de eddiglen ismeretes adataink szerént ekkor már utoljára.*

Szeredai A.: Notitia Capituli ecclesiae Alb. Transilvaniae. 44. l. Családfája:

Barnabas de genere Borsa.; Tamás 1279.; János 1279.; Lóránt, erd. vajda, neje: Ivachin bán leánya, † 1297.; István, kir. főpohárnok † 1294.; Jakab, máskép Kopasz, főlovászmester, majd nádor. 1306–1316.; László, más néven: Vook.; Beke.; János, † 1304.; István.; János.; László váradi kanonok 1332–1357.; Péter.; János.; Miklós.; Bekch 1319.

Források a fentiebbeken kívül: Wenzel G.: Árpádkori uj okmánytár. XII. 251. 427. – X. 153. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 4. 239. l. – Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 132. 522. l. – III. 275–276. ll. jegyz. – Hazai okmánytár: VII. 381. l. – Budai orsz. Levéltár kincst. oszt.: D. L. 3379.

1332–1357.

László szintén előkelő biharmegyei család sarjadéka, mely a legtekintélyesebb nemzetségekkel, a Károlyiak, Chaakok, Széplakiak, Nagymihályiakkal stb. állt vérségi összeköttetésben. Atyja, Cyne Péter, {78.} birtokáról, a biharmegyei Olaszitól (Ér-Olaszi) irta magát. Testvére Marót, István vajda oldalán részt vőn a nápolyi hadjáratban s mint tordai főispán halt meg magtalanul. László 1332-ben s a pápai tizedszedés többi éveiben tünik fel mint váradi kanonok, ki 107 garas tizedet fizetett évenkint s minthogy valamely kápolna igazgatója is vala, ez utóbbitól 20 garast. 1337-ben kanonoktársa édes anyjának végrendeleténél. már mint dékán volt jelen, 1349-ben pedig mint homorogi főesperes vett részt egy családját érdeklő bonyodalmas perben. Utoljára 1351-ben van róla emlékezet.*

Családfája:

Petrus dictus Cyne de Olazi 1319.; Beke 1319.; László vár. kanonok, főesperes 1332–1351.; Dubou 1325.; Marouth neje: Széplaki Margit † 1353–1354 közt.; Katalin Károlyi Miklósné 1350.; Leány Kereki Pósáné 1354.; Leány Darahi Chaakné 1354.; Mihály.; Miklós.; Domokos.; István.; András 154.; Domokos.

Források: Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 1332–1337. fol. 39. etc. – Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 497. – II. 216. l. – Gr. Károlyi oklevéltár: I. 186. 224. ll. – Budai orsz. Levéltár kincst. oszt.: D. L. 3039. – Kállay-család levéltára. 1351. – Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 2. 302. l.

1332–1351.

Péter kanonok s bihari főesperes. Tizedfizetése jellegzi az eféle fizetésekben fokozatosan hanyatló buzgalmat. Kanonoki tizede rendszerént 107 garas 5 denár, de főesperesi tizede, mely elejéntén két márkára is felemelkedik, évről-évre alacsonyabb, az utolsó évben már 48 garasra sülyed.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332–1337.

Pál kanonok, kalotai főesperes. Ez utóbbi javadalmáért rendszerént egy márkát fizetett évenként.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332–1337.

Miklós dékán, de kápolna-, vagy oltárigazgató is vala. Dékáni tizede 1 1/2 márka; igazgatóságáé 1 forint.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332–1333.

Móricz kanonok; lehet, hogy ugyanaz, ki 1318–1322. évek közt előfordult. Tizede: 1 1/2 márka és 20 garas, mely összeg 16 márka évi jövedelemnek felel meg. 1332–1335.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll.

Demeter kanonok. E nevet egyszerre négyen viselték a váradi káptalan tagjai között: egy kisprépost, egy al-tizedszedő, egy al-olvasó és e kanonok, ki 107 garas és 5 denár tizedet fizetett évenként.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332.

{79.} Magnus egyszerüen csak igy emlittetik, viselt tisztsége sincs megjelölve, de 107 garas s 5 denár tizede rendes kanonoki javadalomra mutat. Ezenfelül kápolnái és szőlei jövedelmétől 1 forintot fizetett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332.

János, ifjabb kanonok; tizede 63 1/2 garas, mely csakugyan egy fél kanonoki javadalomnak felel meg. Valamely csekély jövedelmü igazgatóságért is fizetett 5 garast.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332–1333.

Domokos mester. Javadalma nincs megjelölve, de szintén ifjabb kanonok lehetett: tizede 60 garas.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 39. s köv. ll. 1332.

Miklós, Szent-György vértanu prépostja s váradi kanonok. Mint ilyen emlittetik a Pray és Theiner által közlött töredékes tizedjegyzékekben, s ennélfogva Szent-György vértanunak e prépostságát a királyi könyvekbe is, mint várad-egyházmegyeit iktaták be, s ilyenül adományozzák ma is. Azonban a vatikáni tizedjegyzékek második évi folyamában ismét találkozunk Miklóssal, kinek neve mellől itt sem hiányzik, hogy Szent-György prépostja, de ott áll az is, hogy – Esztergomban,*«Nicolaus præpositus Ecclesiæ Sancti Georgii Strigoniensis.» Folio 42. hol ily prépostság, illetőleg társaskáptalan már a XIII-ik században csakugyan létezett.*Knauz Nándor: Monum. Strig- I. 452. 517. 535. 587. l. Miklós prépost kanonokságaért 107 garas tizedet fizetett, szőleje és kápolnáiért pedig az első két évben 40–44-et. A többi évek tizedjegyzékei már nem emlitik. 1332.

Fekete Mihály, karbeli áldozár, fizetett 20 garast.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332.

Chiclar Miklós, karbeli pap, első évben fizetett 16 garast; második évben, midőn neve már Chitlass-nak iratik, 28-at, s ugyanennyit a 3–4-ik évben is.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1335.

István, karbeli áldozár; fizetett 14 garast; a második évben ugyanannyit, s ezenkivül még csak a 3-ik évben fordul elő 13 garassal.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. l. 1332–1334.

Márton, karbeli «szegény» pap, s csakugyan valamennyi paptársa közt legkevesebbet, csupán 2 garast fizetett a tizedszedés más éveiben is.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. l. 1332–1337.

Péter, szintén karbeli «szegény» pap, de az előbbeninél mégis {80.} valamivel gazdagabb, mert tized-fizetése: 3 garas, a 2-ik évben meg épen 4.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. l. 1332–1333.

Miklós, áldozár, neve után több izben olvasható, hogy «deuthunicus», mi kétségkivül annyit jelent, mint «német»; legalább 1488-ban is előfordul «Frater Nicolaus praedicator Dewthunorum»,*Budapesti egyetemi könyvtár: 103. kézirati codex. mi bizonyosan németek lelkészét jelenti. Miklós évenként 5 garas tizedet fizetett.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1337.

Chulak Pál. Vezetéknevében aligha nem tollhiba van, de a vatikani kéziratban is igy áll; s egyéb sincs feljegyezve róla, mint, hogy áldozár volt s évenként 8 garast fizete.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1333.

János «Capellanus S. Loyci» (Ludovici) többször, legalább az idézett jelzővel nem fordul elő. – Fizetett 6 garast.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332.

János, a püspök káplánja; évi tizede 6–10 garas.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1337.

Szádok karbeli áldozár; tizedfizetése 12–17 garas közt váltakozik.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1337.

Ábrahám szintén karbeli áldozár, később a püspök káplánja. Hol 5, hol 10 garast fizetett.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1337.

Miklós, kinek neve «Socia» (?) ily jelzővel fordul elő a tizedszedés két utolsó évében is, s rendesen 16 garast fizetett.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1337.

Kelemen karbeli; fizetett 10 garast, később rendesen 14-et. Neve mellett egyszer «de villa», máskor «S. Mariae» áll, mi talán azt jelenti, hogy Mária falvából (Biharmegyében: Kis- és Nagy-Marja) való volt.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1335.

Balás, Péter bihari főesperes papja; majd 4 majd 5 garast fizetett.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1335.

István, az olvasó-kanonok káplánja; ez egyszer fordul elő 3 garas tizedfizetéssel, ha csak ismét ő nem lesz azon István, ki a tizedfizetés a 2- s 3-ik évében egyszerüen karbeli papnak neveztetik, és szintén 3 garast fizet.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332.

János, az őr-kanonok papja; fizetett 8 garast; de a tizedszedés utolsó évében már mást találunk hivatalában.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1336.

{81.} Egyed, karbeli áldozár; 10 garast fizetett. S ha ő az az Egyed, ki 1333-ban igazgatóságaért 10 garast fizete, akkor valamely oltár vagy szőlő birtokában is lehetett. 1337-ben már «vén pap» s akkor is fizet 10 garast.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1337.

Lőrincz, a kanonok urak kincstartója (claviger),*Claviger: «Ecclesiæ Thesaurarius, dignitas ecclesiastica. 1333. Halvardus claviger sive custos Ecclesiae Upsaliensis.» Du Gange: Glossarium. II. 384. l. fizetett 7 garast, 1336-ban-ban 8-at.*Rationes collectoriæ: 1332–1337. 40. l. 1332–1336.

Dénes áldozár; többször előfordul 6 garas tizedfizetéssel; később karbeli lesz és ekkor 12 garast fizet.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. Polon. et Hung. 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1337.

Jakab, Jakab szeghalmi főesperes káplánja; tizedfizetése 5 garas. A 2-ik évben már egyszerűen karbeli pap s fizet ugyanennyit.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. Polon. et Hung. 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1333.

Jakab éneklő (succentor);*«Cantorum duo sunt in arte musica genera: Præcentor scilicet et Succentor. Præcentor vocem præmittit in cantu, Succentor canendo subsequenter respondet.» Du Gange: Glossarium. VI. 423. tekintélyesebb jövedelmü állása lehetett, mert évenként 18 garas tizedet adott, az utolsó években pedig már épen 28-at.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1337.

Márk, karbeli áldozár; tizedfizetése csak 1 garas, de alkalmasint tollhibából, mert neve mellől hiányzik a «szegény» jelző, holott azt különben jobban megérdemelte volna emlitett társainál.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332.

Miklós, István néhai prépost öcscse; mindemellett szegény lehetett, mert csak 2 garast fizetett. Később ugy látszik karbeli lőn.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332.

Lukács, al-őr (kanonok) s fizette körül-belül felét annak, mint egy rendes kanonok fizetni szokott, tudniillik 50 garast. 1335-ben is előfordul ugyanoly összeggel.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1335.

Pál, kinek neve «Daemon». (Ördög). Neve mellett szintén csak 1 garas tizedfizetés áll, s a többi években sem sokkal több.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 1332–1337. 40. s köv. ll. 1332–1335.

Mihály, karbeli áldozár, évenként 12 garast fizetett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 1332–1337. 40. s köv. ll. 1333.

Mihály, áldozár, 20 garast fizetett «de vicariatu suo». 1333.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 1332–1337. 40. s köv. ll.

{82.} Péter, kinek neve «Caycar» mondja a tizedjegyzék. Fizetett 8 garast.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. Polon. Et Hung. 1332–1337. 40. s köv. ll. 1333.

Lőrincz, karbeli áldozár; neve után 1335-ben az van irva, hogy az olvasó kanonok urnak ügyvivője (procurator), tizedfizetése pedig 13 garas;*Erdélyi muzeumi kézirattár: Gr. Kemény J. gyüjt. – Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Poloniæ et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. ennélfogva nehezen lesz egy személy a fentebbi Lőrinczczel, ki «claviger»-nek neveztetik. 1333–1335.

János, karbeli áldozár; aligha azonositható a fentebbi Jánosok bármelyikével is. Tizede 2 garas.*Erdélyi muzeumi kézirattár: Gr. Kemény J. gyüjt. – Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Poloniæ et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. 1333.

Péter, karbeli áldozár, különböző fentebbi «szegény» kartársától. Ez is 4 garast fizetett, de a tizedszedés vége felé már csak kettőt.*Erdélyi muzeumi kézirattár: Gr. Kemény J. gyüjt. – Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Poloniæ et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. 1333.

Illés, áldozár; 3 garast fizetett.*Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Polon. et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. 1333.

Balás; áldozár; tizede 4 garas. 1335-ben már mint Kálmán herczeg káplánja is emlittetik, de sorsa ez uj állásában sem lehetett fényes, mert ekkor még kevesebbet: 3 – később már csak 2 garast fizetett.*Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Polon. et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. 1333.

János, áldozár; tizede 12 garas.*Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Polon. et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. 1333.

Domokos, áldozár; 2 garast fizetett, 1334-ben is csak annyit.*Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Polon. et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. 1333–1334.

Márk áldozár, püspök ő kegyelme káplánya; tizede 10 garas.*Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Polon. et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. Valószinüleg a föntebbi Márk, csakhogy ott kimaradt neve mellől a káplány szó. 1333.

Péter, köleséri főesperes. Főesperességeért 1/2 márkát fizetett.*Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Polon. et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. Ezentul végleg eltünik. 1333.

Domokos mester, ifjabb kanonok 20 garast fizetett.*Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Polon. et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. Mindemellett nem lehetetlen, hogy a föntebbi, kinek fizetése számában talán tollhiba van. 1333.

Márton mester igazgatóságaért két évre 1 forintot fizetett. 1335-ben is ugyanannyit.*Vatikáni titkos levéltár: Rationes Collect. Polon. et. Hung. 1332–1337. 42. s köv. ll. 1333–1335.

Miklós, Vasamrari (?) Miklós fia. A pápa nevezte ki kanonokká, {83.} megengedvén egyszersmind, hogy egri kanonokságát, főesperességét s valamely igazgatói javadalmát is megtarthassa.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 594–595. ll. 1334.

Miklós, békási főesperes és Szent-Gergely vértanu oltárának igazgatója; főesperessége, továbbá szőlei s kápolnáiért 9 forintot fizetett. Életben van 1337-ben is.*Rationes Collect. – Budai orsz. Levéltár kincst. oszt.: D. L. 3039. 1334–1337.

Bálint, Péter bihari főesperes öcscse; 20 garast fizetett, 1335-ben pedig ismét ugyanannyit – mint a jegyzőkönyv mondja – szőleje s kápolnáiért.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. 1334–1335.

András, karbeli áldozár; 3 garast fizetett.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. 1334.

János, karbeli áldozár; a fizetés összege: 20 garas, arra mutat; hogy uj egyéniségnek tartsuk.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. 1334.

Gergely karbeli áldozár; három évben egymásután 3 garast fizetett, a negyedik évben már hallgatnak róla jegyzékeink.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. 1334–1336.

Balás, karbeli áldozár és Szent-Anna oltárának igazgatója. Tizede 8 garas.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. Valószinü, hogy a föntebbi két Balás valamelyike nyerte az előléptetést. 1334.

Péter áldozár, a prépost káplánja; talán a fentebbi Caycar? Fizetett 8 garast.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. 1334.

Miklós, karbeli áldozár; tizede 3 garas; 1336-ban 4.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. 1334–1336.

László mester, 1335-ben lett olvasó-kanonok, midőn csak 1/2 márka tizedet fizetett.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. A tizedjegyzékekben többször nem fordul elő; de okleveleink 1348-ig gyakran emlitik.*Budai orsz. Levéltár kincst. oszt.: D. L. 1131–3039. 3877. – Monial-Poson. 41. 15. – Zichy-okmánytár: I. 604. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 4. 663. l. – Békésmegyei oklevéltár. 7. l. – 1335-re 1340-re. G. Vay-család levéltára. – 1338-ra Kállay-család levéltára. – 1343-ra Gr. Teleky-család levéltára. – 1344-re Leleszi orsz. Levéltár. – 1346-ra Gyulafejérvári orsz. Levéltár. – 1348-ban «lectoratus vacat» Br. Vesselényi-család levéltára. 1335–1348.

Demeter mester al-olvasó. Tizede egy forint, de utóbb annak csak fele.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. 1335–1336.

Tamás, dékán (eléggé feltünőleg a fentebbi Jakab szeghalmi főesperes is fizet a dekánságért) fizet 2 1/2 márkát.*Rationes Collect. 1332–1337. 45. l. 1335.

{84.} János áldozár, Dénes testvére; fizet 20 garast.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1335.

Péter, áldozár, kinek neve «S. Péter» csak 4 garast fizetett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1335.

Bálint áldozár, különböző az előbbenitől s csupán egyszer fordul elő 3 garassal.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1335.

Dénes, áldozár, Szent-Jakab (oltárának?) igazgatója; lehet azonban, hogy a föntebbi áldozár. Évenként 6 garast fizetett; 1337-ben 12 garas áll ugyan neve mellett, de ez valószinüleg 2 évre szól.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1335–1337.

István áldozár, Szent-László oltárának papja, egyszer 14, másszor meg 15 garast fizetett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1335.

Miklós, áldozár, karbeli; egyszer fordul elő 4 garassal.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1335.

Márton, kinek neve «Sugar» (Súgár?), áldozár; tizede 2 garas.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1336.

Benedek mester, kétségkivül kanonok, mert mint a káptalan tekintélyesebb tagjai, ő is egy káplánynyal rendelkezett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1336.

Jakab, Benedek mester káplánya. Tizede 3 garas.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1336.

Jakab, al-őr, a fentebbi Lukács utódja. Huszonhét garast fizetett, de a tizedszedés utolsó évében már eltünik.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1336.

Mihály, áldozár, tizede 12 garas.*Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. 45. s köv. ll. 1336.

István, kanonok, ki a király emberével Olaszi és Tolcsva zemplénvármegyei birtokok határait járta.*Nagy I.: Anjoukori okmánytár. III. 240. l. 1336.

János, áldozár, néhai István prépost káplánya; hat garast fizetett.*Rationes Collect. 47. l. 1337.

Domokos áldozár, az őr-kanonok káplánya; tizede 4garas.*Rationes Collect. 47. l. 1337.

Miklós, János fia, áldozár; 3 garast fizetett.*Rationes Collect. 47. l. 1337.

Miklós, áldozár, kinek neve «Tor» (Tar?); 3 garast fizetett.*Rationes Collect. 47. l. 1337.

Miklós, köleséri főesperes; 1/2 márkát fizetett.*Rationes Collect. 47. l. 1337.

Mihály, al-őr, tizede 50 garas;*Rationes Collect. 47. l. mint élőt emliti, egy 1314-iki oklevél is, melyből kitünik, hogy a szőlősi kusztosz-malmot nemcsak az őr-, hanem az al-őrkanonok is birta.*Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 158. és 145. ll. 1337–1344.

Gergely, kanonok s egyszersmind kiskáptalani prépost.*Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 158. és 145. ll. 1338.

{85.} Péter, őr-kanonok, emliti már egy 1336-iki oklevél, de itt a kelet évszámában hiba lehet, mert egy más, eredeti oklevél szerént még 1337-ben is ugyanaz a Jakab az őr-kanonok, ki 1335-ben s az előző években. Péter őr-kanonoksága biztosan az 1338–1342. évekre tehető.*Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 146. l. – Zichy-okmánytár: I. 604. l. – Békésmegyei oklevéltár: 7. l. – 1340-re Gr. Vay-család levéltára.

Péter, karbeli áldozár.*Erdélyi muzeumi könyvtár: Kemény gyüjt. 1338.

László, al-olvasó, a fennevezett Jakab szeghalmi főesperessel együtt hitelesitői valának egy Váradon kelt, felette érdekes végrendeletnek, mely mig egyrészt Várad középkori lakosainak lelkületével ismertet meg bennünket, másrészt e város több egyházi nevezetességének emlékét őrzötte meg számunkra. A végrendelet irásba foglalója valószinüleg maga László, ki mint al-olvasó különben is a tollnak férfia volt; de 1341-ben, midőn Báthori András püspök e végrendeletet átirta s megerősité, már mint néhai emlittetik.*Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 149. l. 1339.

Fülöp karbeli.*Ifj. Bölöni S. levéltára. 1339–1341.

János, áldozár, ki Gyügyei László király emberével a szatmármegyei Szárazberek és Sima helységeket felosztá s azok negyedébe Tamás erdélyi vajdát beiktatá.*Szirmay A.: Szatmárvármegye esm. II. 279. l. 1339.

János mester, kanonok s fejérvári főesperes.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial. Poson. 61. 8. D. L. 3297. 1340.

László, budai olvasó-kanonok, kit Báthori András püspök budai prépost korában kedvelt meg s bizalmára érdemesitett. Midőn Báthori püspök lett, László kanonokot Váradra hozá s itt püspöki helynökévé tette. Ugyancsak László kanonok volt az, ki a Báthori püspök alapitotta várad-velenczei klastromba Szent-Klára apáczáit bevezeté. 1344-ben még mindig püspöki helynök, de egyszersmind kiskáptalani prépost.*Gánóczy A.: Episcopi Varad. I. 178. s köv. ll. – Gyulafejérvári orsz. levéltár: Bihar. 2. 22. – Lásd alább: sz. Mária kisebb egyházának káptalana. 1340.

Péter, karbeli áldozár. Emlités van róla már 1341-ben; négy {86.} évvel később a király emberének társaságában Surányi Jánost és fiát törvénybe idézte.*Kállay-levéltár. – Zichy-okmánytár: II. 150. l. 1341–1345.

László kanonok.*Ifj. Bölöni S. levéltára. 1341.

László kanonok, békési főesperes, ki Ujlaki András király emberével megosztoztatá a Káta nemzetség tagjait s ezek közt János, nógrádi főesperest Malomszeg és Ősi Várad-melléki birtokaikon. Egy ideig István, csanádi püspöknek helynöke és ügyvivője is volt, mig a püspök Avignonban tartózkodék; de ügyvivőségével a püspök épen nem vala megelégedve, sőt sulyos vádakkal lépett fel ellene. Igazolhatta-e magát? arra eddiglen nincs adatunk.*Fejér Gy.: Codex dipl. VIII. 7. 328. s köv. ll. – Theiner Á.: Monum. Hung. I. 673–674. ll. 1341–1344.

Miklós, karbeli áldozár; Dezsővel, Lukács fiával, mint király emberével Nagy-Csomaköz és Vár-Csomaköz határait járta.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 148. és 157. ll. 1341–1343.

Simon, karbeli áldozár.*Br. Vesselényi-család levéltára. 1342.

Viganti Benedek, olvasó-kanonok, de a körülmények oda mutatnak, hogy elejéntén nem váradi, hanem budai olvasó-kanonok, s ugyanaz, ki 1347-től kezdve 1358-ig mint Demeter, váradi püspök helynöke többször emlittetik. Azonban a váradi olvasó-kanonokság 1348-ben megüresedett, s a következő évből van egy oklevelünk, melyen már Benedek mint váradi olvasó-kanonok szerepel, s mely oklevélből azt is megtudjuk, hogy atyja Viganti István volt, testvérei pedig Miklós és László, továbbá, hogy a Dunántul ősi birtokaik valának, nevezetesen Zalamegyében Vigant egészen s Kopolch részben, melyeket Pál, a királyné udvarbirája, jogtalanul elfoglalt s Olivérnek, szintén a királyné tárnokmesterének eladott volt; de az utóbbi «nehogy becsülete csorbát, vagy lelke kárt valljon» a Vigantiaknak önkényt visszaadott. Alig szenvedhet kétséget, hogy Viganti Benedek az az olvasó-kanonok, kiről a Chartularium följegyzé, mint nem rég történt dolgot, hogy a székesegyházban a Szentlélek oltárának egyik igazgatóságát alapitá.*«cum possessio Viganth et possessionaria portio in possessione Kopolch habita in Comitatu de Zala existens vici discreti magistri Benedicti lectoris Ecclesiæ nostræ et fratrum suorum, videlicet Nicolai et Ladislai filiorum Stephani de eadem Vyganth, ad ipsos iure hæreditariæ successionis pertinentes ab eisdem minus debite... extiterint alienatæ» etc. 1349. A váradi káptalan kiadványa. Nagy I. közleménye; eredetije Sopronrvárm. levéltárában. – Hazai okmánytár: IV. 175. l. – Károlyi-oklevéltár: I. 234. l. – Békésmegyei oklevéltár: 13. l. – Zichy-okmánytár: III. 127. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 3. 606 és IX. 484. ll.- Budai orsz. Ievéltár kincst. oszt.: N. R. 830. 5. és D. L. 4375. 1342–1367.

{87.} Boniohannes de Campello, VI. Kelemen káplánya, kit ugyancsak a pápa nevezett ki váradi kanonoknak, megengedvén egyszersmind, hogy csanádi kanonokságát s az aradi főesperességet is megtarthassa; 1345~ben sebesi főesperes, a következő évben pécsi kanonokságot is nyer; 1348-ban bosznyai püspök. Utóbb olaszhoni püspök s mint ilyen hazánkba küldött apostoli követ.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 649. 713. 742. 767. és II. 18. 22. stb. ll. – Vatikáni t. levéltár: Rationes Collect. Polon. et Hung. 1344–1359. folio 119. – Koller J.: Episcopatus Quinqueecclesiarium. III. 65. l. – Neve valószinüleg: Johannes Bon, mert Theiner: I. 767. l. egyszerüen «Johannes episcopus Bosnensis». 1342–1348.

Gergely őr-kanonok. Azon körülmény, hogy Őrszigete nevü birtok miatt Miklós bánnal, István fiával pert folytatott, arra utasit, hogy birtokos családaink egyikének sarját keressük benne.*«Nos Nicolaus Konth Regni Hungarie Palatinus et Judex Comanorum memorie commendamus, quod nos duas partes quorumdam Judiciorum sex marcarum, in quibus dominus Nicolaus, filius Stephani (Lendvay) quondam banus in facto cuiusdam possessionis Ewrzygete vocate contra dominum Gregorium, custodem ecclesie Waradiensis ante litis ingressum deponendorum convictus extiterat coram nobis; denique eodem Nicolao Bano divina vocante clemencia medio tempore sublato ex hoc medio tam ipse causa dicte possessionis Ewrzygete, quam prescriptis judiciis sez marcarum in magistros Stephanum et Johannem filios ipsius Nicolai Bani rite et legitime condescendentibus ad peticionem eorundem per ipsos nobis porrectam eisdem in toto relaxantes, residuam vero tertiam partem dictarum sex marcarum predicto domino Gregorio custodi, ipsorum adversario plene persolverunt et integre coram nobis. Super quibus quidem duabus partibus pos, in tercia vero parte idem dominus Gregorius custos premissarum sex marcarum reddidimus et commisimus expeditos vigore presencium mediante Datum Bude feria 3a proxime post festum invencionis s. crucis (május 7.); Anno domini M. CCC. Lmo nono.» Eredeti, papir, hátpecsét nyoma. Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 1538. 66. Váradon 1343-ban tünik fel először s a következő évben, mint a váradi püspök birtokjogainak egyik őre, jelen van, midőn Péter kanonok, a csanádi káptalan bizonysága, az Apáti, Váraskeszi és Fekete-Bátor közt eső {88.} Chanakeszi határait járta. Ezután másfél évtizeden át tagja a káptalannak, mely időközből tudomámyosságának épen ugy; mint a legmagasabb helyről iránta nyilvánuló bizalomnak jeleivel is találkozunk. A király káplánya, 1355-ben a királyi tanács tagja s az ország első egyházi méltóságai és zászlós urai társaságában jelen van a legfontosabb ügyek tárgyalásánál; midőn pedig három évvel utóbb, 1358 február 18-án Nagy-Lajos király a velenczei köztársasággal Zárában békét köt, e béke létrejövetelének egyik eszköze s tanuja Gergely, váradi őr-kanonok. Ez utóbbi két alkalommal értesülünk arról is, hogy Gergely egyházi jogtudori rangot is viselt. Váradon 1359. május, 7-én találjuk utoljára, de még ugyanazon évben feltünik egy Gergely csanádi püspök, aki, ha figyelembe veszszük a fentebb mondottakat s a Chartularium ama nyilatkozatát, hogy Gergely őr-kanonok, ki csanádi püspök lett, a váradi székesegyházban Szent-Gergely igazgatóságának egy szőlőt hagyományozott,*«Magistratus sancti Gregorii sine ara, cui Gregorius, olim custos ecclesiæ nostræ, tandem episcopus chanadiensis legavit unam vineam.» Batthyány-codex: I. 39. rubr. – Leges eccl. III. 246. l. de itt hibásan «sive aram». alig kételkedhetünk, hogy e püspök nem más, mint az itt bemutatott Gergely őr-kanonok.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial Poson. 61. 10. – Paulini Kápolna. 3. 3. – D. L. 3877. – Monial Poson. 41. 15. – N. R. 830. 5. – D. L. 4375. – Hazai okmánytár: III. 150. l. – IV. 175. – Károlyi-oklevéltár: I. 234. l. – Békésmegyei oklevéltár: 13. l. – Zichy-okmánytár: III. 127. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. IV. 2. 562. l. – Magyar dipl. emlékek az Anjoukorból: II. 505. l. 1343–1359.

László néhai Zekersi (?) László fia. Bullás.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 653. l. 1343.

Pal, karbeli áldozár, ki a király emberével a beregmegyei Márk és Surányon járt, hogy a «jámbor férfiak», mint békéltetők müködéséről jelentést tegyen.*Zichy-okmánytár: II. 86. és 88. ll. 1343.

Ábrahám, karbeli klerikus, s az 1341. évnél emlitett Miklós áldozárral együtt Beregmegyébe mentek, hogy a király embereinek jelenlétében Bogi Jánostól esküt vegyenek.*Károlyi-oklevéltár: I. 157. l. 1343.

László mester, kanonok, szeghalmi főesperes. Emlités van Kenyérsütő («Farnarius seu Pistor») Ferencz jobbágyáról, ki nem {89.} mint főesperesnek, hanem mint magán birtokosnak lehetett jobbágya.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial Poson. 61. 10. 1343.

Gál, Benedek fia, pécsi kanonok, de a pápa váradi kanonokságot is adományozott számára.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 662. 657. 670. 1344.

Gergely, Endre fia, kanonok. VI. Kelemen pápa megbizta, hogy az ungi főesperessel István csanádi püspök számára ennek papjaitól szeretet-adományt («caritativum subsidium») gyüjtsenek.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 662. 657. 670. Ha neve mellett ott volna, hogy őr-kanonok, lehetne a fentebbi Gergely. 1344.

Benedek, Folkosi Illés fia, plebános a veszprémi megyében s a pápa épen a veszprémi püspöknek hagyja meg, hogy gondoskodjék számára kanonokságról Váradon.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 662. 657. 670. 1344.

László kanonok.*Kállay-család levéltára. 1344.

Jakab éneklő (succentor) 1344., de ugyanezen évben már halott.*Kállay-család levéltára.

László áldozár, ifjabb kanonok, Szent-András apostol kápolnájának igazgatója. Az ujonnan alapitott várad-velenczei apáczaklastrom iránt élénken érdeklődött s annak megszilárdulását szintén törekedett előmozditani. Váradi szőlejét, melyet Tarnuk Mihálytól vásárolt, e klastromnak ajándékozá, s mint a klastrom ügyvivője annak érdekében működött.*Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 161. 167. ll. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial. Poson. 41. 15. 1344–1348.

László, Mátyás fia, Szent-Kozma és Demjén oltárának igazgatója. Semmi jele, hogy idegen lett volna, de ha magyar volt, akkor hamvai távol nyugosznak a hazától: Romában halt el.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 682. l. 1344.

János karbeli áldozár s kiskáptalani kanonok; emlités van róla 1344–1346. évek közt.*Leleszi orsz. Levéltár. – Kállay-család levéltára.

Miklós karbeli áldozár 1344–1346.*Leleszi orsz. Levéltár. – Kállay-család levéltára.

Bálint karbeli áldozár, mint a káptalan bizonysága kiküldetett a király emberével, hogy tudakoznák ki: vajjon a zemplénmegyei Nagymihály csakugyan ősi birtoka-e a Nagymihályi nemeseknek? és tudakozódának {90.} öt vármegyében, találtanak pedig aközben Szatmártt «az Minores szerzetből való Barátok közt» egyet, ki mindnyájoknál vénebb vala, s aki bizonynyal állitja, hogy ő a kegyetlen tatárok jövetele (melyik jövetele?) előtt Nagymihályon «Bódog Szűz Máriának egyházában» miséz vala, s már akkoron birodalma volt Nagymihályi-éknak Nagymihály az ő várával egyetemben.*Fejér Gy.: Cod. dipl. IX. 1. 315. s köv. ll. 1345.

János karbeli áldozár.*Kállay-levéltár. 1345.

Geraldus de Marmorando egyházi jogtudor, VI. Kelemen pápa az elhalt László, Mátyás fia helyébe Szent-Kozma és Demjén oltárának igazgatójává kinevezi, s megengedi, hogy külföldi plébániáját s két kanonokságát is megtarthassa.*«ut ecclesiam de Veteritholosa et in Urgellensi ac Laudumensi ecclesiis canonicatus sub expectatione præbendarum retinere possit.» Theiner: Monum. Hung. I. 682. l. 1345.

Ladislaus de Plaga kanonok, de a magyar király iránti tekintetből a pápa gyulafejérvári kanonoknak is kinevezi s megengedi, hogy a gyulafejérvárin kivül váradi s esztergomi kanonokságait is megtarthassa.*Theiner Á.: Monum. Hung. I. 700. l. 1345.

András de Eugubio. Először 1330-ban találkozunk nevével, midőn az mondatik róla, hogy klerikus, az orvosi tudomány tanára, s hogy a magyar király iránti tekintetből XXII. János pápa esztergomi kanonoknak nevezi ki. Kérdés azonban nyert-e csakugyan kanonoki javadalmat is? legalább semmi emlités sincs kanonokságáról, midőn két évvel később a pápa őt, mint már a magyar királynak orvosát pataki (Sáros) plebánosnak nevezi ki, s mig egyrészt kötelességévé teszi, hogy három év elforgása alatt áldozárrá szenteltesse magát, másrészt feloldja azon kötelesség alól, hogy folyvást plébániáján lakjék, ha különben gondoskodik méltó helyettesről. Sáros-Patak e korban már királynéi birtok volt, hol királynéink gyakran időztenek, s András orvosnak pataki plébánossága onnat vehette eredetét, hogy ő e korban már a királyné orvosa volt, s ugyancsak a királyné kérelmére VI. Kelemen pápa őt váradi kanonokká nevezte ki. A körülmény, hogy a király őt, saját orvosát nejének {91.} engedte át, minden esetre András megbizhatóságáról s képességeiről tanuskodik.*Theiner: Monum. Hung. I. 531. 547. 700. ll. – Szirmay A.: Comitatus Zemplen. II. 191. s köv. ll. 1345.

István, Lőrincz fia, bácsi kanonok; VI. Kelemen pápa a püspökségre emelkedett Demeter helyére váradi kanonoknak is kinevezi. Kinevező oklevelét 40 forinton váltotta meg.*Vatikáni t. levéltár: Rationes receptorum et expensarum ab anno 1344 ad annum 1359. folio 122. 1345.

László, Gergely fia, éneklő-kanonok, a préposttá lett Kis-Tárkányi Fülöp utódja. Bullás ez is, a bulláért 34 forintot fizetett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes receptorum et expensarum ab anno 1344 ad annum 1359. folio 122. 1346-tól 1358-ig sűrün emlitik az azonkori oklevelek, nevezetesen 1357-ben midőn Perus Mihály király emberével a szatmármegyei Szamosszeg határait járta s annak birtokába Mihályt, György fiát, a királyi pecsétgyűrü jegyzőjét beiktatá.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini kápolna. 3. 3. – D. L. 3877. – Monial. Poson. 41. 15. – N. R. 830. 5. – D. L. 4375. – Károlyi-oklevéltár I. 234. l. – Hazai okmánytár: IV. 175. l. – Békésmegyei oklevéltár: 13. l. – Zichy-okmánytár: III. 55. és 127. ll.

Nemes Jakab, a Bertrand bibornok-prépost s kanonok lemondásával megüresedett kanonokságra szintén a pápa nevezte ki. Az apostoli kincstárba 40 forintot fizetett.*Vatikáni t. levéltár: Rationes 1344–1359. folio 122. 1346.

Benedek kanonok. Kemechei Mihály király emberével a Gútkeled nemzetség tagjai közt megosztja Zolath monostorát Biharban, továbbá Onorch, Benk, Monyoros és Hymus falvakat Szabolcsban.*Gr. Vay-család levéltára: 58. 1346.

Balás karbeli áldozár 1346–1348.*Leleszi orsz. Levéltár. – Kállay-család levéltára.

János karbeli áldozár és Szűz-Mária nagyobb oltárának igazgatója.*Leleszi orsz. levéltár. – Kállay-család levéltára. 1347.

Jakab egyszersmind budai őr-kanonok. Tagja volt azon békebiróságnak, mely biharmegyei nemesekből alakulva, itéletet hozott azon perben, mely a Bojti birtokosok közt a Bojt és Váncsod közt álló hid miatt keletkezett.*Zichy-okmánytár: II. 323. l. 1348.

{92.} János, András fia, a bosznyai püspökké lett János kanonok helyére a pápa nevezte ki.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 785. l. 1348.

János, Márton fia, szintén bullás kanonok.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 785. l. 1348.

Bálint áldozár, karbeli.*Ifj. Bölöni S. levéltára. 1348.

Benedek mester, kanonok és dékán. Ügyes, tapintatos férfiú, ki mind a püspök, mind a káptalan bizalmát kitünő mértékben birta. Midőn a káptalan győrmegyei birtokát Gyirmótot a Gútkeledek biharmegyei birtokával, Bagamérral megcserélte, az ügy keresztülvitelével Benedek kanonokot bizta meg: hasonlóképen Demeter püspöknek Bayoni László elleni perében ő volt a püspök ügyvivője.*Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 6. 36. s köv. ll. – Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 184. l. 1348–1361.

Miklós áldozár Szent-Tamás oltárának igazgatója.*Gr. Vay-család levéltára. 1349.

Jakab, János fia. Szirmay Antal szerént előkelő szatmármegyei család ivadéka s éneklő kanonok vagy régiesen kántor volt, amiért szatmármegyei Jánosi nevü birtoka ő róla Kántor-Jánosinak neveztetett volna.*Szatmármegye esmérete: II. 88. l. De Szirmaynak, valamint általában régibb iróink s családainknak származtatásai nagy ovatossággal veendők, mert bennök rendszerént több a mondai, mind a történeti alap. Igy a jelen esetben is: Jakab lehetett váradi kántor-kanonok, amint ilyen nevet a káptalan e harmadik méltóságában csakugyan többször találunk: csak a Szirmay megjelölte időben, 1349-ben nem lehetett, mert ekkor, s nevezetesen 1346–1359 közt László, Gergely fia volt az éneklő-kanonok. Ugyancsak Jakab kanonok Tamás és Fülöp testvéreivel együtt birta Tamásváralját a mellette emelkedő várral Ugocsamegyében.*Szirmay A.: Comitatus Ugochiensis. 153. l.

Miklós kanonok.*Ifj. Bölöni S. levéltára. 1350.

Moriadi (?) Demeter királyi kincstartó, kit mind emellett nem a király, hanem «a király kérelmére» a pápa nevezett ki váradi kanonoknak. 1350.*Theiner Á.: Monumenta Hung. I. 767. l.

András karbeli áldozár, aki midőn Várdai János Lázári János {93.} fiai ellen perelt, ez utóbbiakat nádori parancsra azon kor szokása szerint három vármegyében, három különböző helyen, vásár idején a piaczon, fennszóval idézte törvénybe. Nevezetesen Szatmármegyében Bátorban 1351. márczius 16-án szerdán; Beregmegyében Luprechzaza (Beregszász) városban a következő szombaton, márczius 19-én, végre Szabolcsmegyében Kállóban márczius 26-án szintén szombaton.*Zichy-okmánytár: II. 449. és 468. ll. Hasonlókép András áldozár teljesité Szabolcsmegyében azon vizsgálatot, melyet a király Hernek ellen rendelt, aki szintén Várdai Jánosnak hozzá küldött szolgájától elvette annak köpönyegét, kardját; nyergét, lovát, magát a szolgát pedig fogságra vetette.*Zichy-okmánytár: II. 449. és 468. ll. 1351.

Moghi László kanonok, kalotai főesperes. A tiszántuli vidék egyik legtekintélyesebb családjából származott. Atyja Péter volt, fitestvérei: Jakab és Imre, kikkel közösen birta a biharmegyei Nagymihály (ma Mihályfalva) felét, de miután e birtok másik felének tulajdonosai testvérét, Imrét megölték, annak vérdija fejében e fél rész is Lászlóra s Jakabra szállt. Valószinüleg ő volt azon László kalotai főesperes, ki a székesegyházban a Chartularium tudósitása szerént Szent-Mihály oltárát emelteté. László főesperessel 1358-ban találkozunk utoljára.*

Gyulafejérvári orsz. levéltár: Bihar. 3. 14. – Kállay-család levéltára: 1351. év. – Batthyány-codex: I. rubr. 39. Leges eccl. III. 245–246. ll. -- Budai országos levéltár kincst. oszt.: N. R. 935. 13. D. L. 2532. – Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 5. 69–72. ll. E források szerént a következő családfa-töredék állitható össze:

Mogh; Péter; László vár. kanonok 1351–58.; Jakab de Nagymihály, dictus Chynkus 1375.; Imre megölték 1351 előtt.; Margit férje: Thomas de Erdew; unokája: Anna Várday Mihályné 1437.; Ilona Sztári Bálintné.
1351–1358.

Pál karbeli áldozár Szent-János apostol és evangelista oltárának igazgatója. 1352.*Kállay-család levéltára.

Miklós karbeli áldozár, Üdvözitőnk oltárának igazgatója, ki a megölt Domahidi Miklós fiait a Kölcseiektől, mint gyilkosoktól elvett Ököritó és tartozékai birtokába beiktatá.*Szirmay A.: Szatmármegye esm. II. 121. l. 1352. {94.} István karbeli áldozár; a királynétól levelet vitt Marochuk mesternek azon meghagyással, hogy ő István mingyárt a választ is megirja.*Kállay-család levéltára. 1353.

Kozma mester, váradi és egyszersmind győri és aradi kanonok; Demeter püspöknek a görbedi és jánosdi részbirtokok megcserélésénél ügyvivője.*Budai országos levéltár kincst. oszt.: N. R. 957. 45. §. 13. – D. L. 4375. – Jesuit. Varad. 1. 1. 1353.

Tövisi Tamás, Simon fia, kanonok; VI. Incze pápa nevezte ki, de azon záradékkal, hogy az erdélyi egyházmegyei krasznai főesperességet is megtarthassa. Hihetőleg ugyanaz, ki 1346-ban Erdélyben tövisi plebános volt s az erdélyi püspök és káptalan részére adományozott, Gáld melletti birtok átvételénél mint az erdélyi püspök ügyvivője szerepelt.*Theiner Á.: Monumenta Hung. II. 17. l. – Szeredai A.: Series Episcoporum Transsilv. 89. l. 1354.

Péteri köleséri főesperes.*Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 380. 1356.

Tamás áldozár, Szűz-Mária nagyobb oltárának igazgatója.*Leleszi orsz. levéltár. – Kállay-család levéltára. 1356–1361.

Széplaki Turul. A Turul ős magyar személy- és nemzetségnév. A Turul nemzetség a XIV-ik század elején még számos tagjaiban virágzott Biharmegyében, ugyanakkor kesergett mégis hazánk Árpád ivadékainak kihalása felett,*«domino Andrea... ultimo aureo ramusculo a progenie stirpe ac sanguine sancti Regis Stephani... per paternam lineam descendenti extincto, cum universi ecclesiarum prelati... et Barones proceres ac universi nobiles et cuiusvis status homines Regni Hungarie cum se vero et naturali domino desolatos sentirent scirent et intelligerent de morte eiusdem more Rachelis deplorantes et immensum conturbati» etc. István nádor 1303-iki levele. Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 52. l. mely a krónikás szerént a Turul nemzetségből származott.*Kézai S.: II. 1. fej. 4. §. és függelék 1. f. 1. §. Ez ellenmondás kiegyeztetése végett nem szükség a krónikás előadásának hitelességét kétségbe vonnunk, vagy két külön Turul nemzetséget feltételeznünk: a Turul nemzetség még élt, Árpád ivadéka s vele Szent-István koronájának örököse mégis kihalt, mert {95.} a vérszerződés első pontja nem vonatkozott az egész Turul nemzetségre, hanem abban csak Álmosra s maradékaira.

Széplaki Turul nemcsak személyesen viselte a Turul nevet, hanem a hasonnevü nemzetségből is származott. Atyja Gergely, valószinüleg ugyanaz, ki 1313-ban Biharmegye legtekintélyesebb családjainak tagjaival, a Káták és Csanádokkal együtt működik, mint békebiró, a Gútkeled nemzetségbeliek kibékitésén. Családja birta a Berettyómenti Széplak községet, melyről már nagyatyja, Lőrincz előnevét is irta. Különben rokonságban állt a fentebb emlitett Olaszii Chyne László főesperessel, kinek gondoskodása alatt nyerhette kiképeztetését s lépett az egyházi pályára. 1357-ben mint áldozár s a váradi székesegyházban a Szent-Kereszt oltárának igazgatója tünik fel; ugyanazon évben Erdélyben járt mint káptalani kiküldött és ott Hedruhfáji Lőkös király emberével kinyomozá, hogy Szent-Mihály-köve vára nem az erdélyi püspök, hanem a káptalan birtoka. Emelkedett-e pályáján magasabbra? ki nem mutatható, mert ezentul hallgatnak róla történeti emlékeink.*

Budai országos levéltár kincst. oszt.: N. R. 935. 13. D. L. 2532. – Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 221. l. – Kállay-család levéltára 1351. – Nagy I.: Anjoukori okmánytár. I. 297. l. – Szeredai A.: Capitulum ecclesiæ Transil. 47. l. Ez adatok a következő családfát tüntetik elő:

Lőrincz de Széplak; Gergely de genere Turul 1313.; Anna Csomaközi Péterné 1354.;

Lőkös.; Turul. 1357.; György.; Gergely.; István.; Simon.; Margit, Olaszii Cyne Marótné 1351.; Lányok.

1357.

László kanonok, dékán és szeghalmi főesperes. Vérségi kötelék fűzte a Kállai ős nemzetséghez, melynek egyik tagját, Imrét, ki birtokáról, a szabolcsmegyei Orosról irta magát, midőn 1357-ben kelt levelével felszólitja, hogy a váradi káptalan bagaméri jobbágyának szolgáltasson igazságot, – határozottan rokonának nevezi, sőt atyafiui vonzalmát is tanusitja iránta, azon szép ajánlatot tevén előtte, hogy fiát, kit értesülése szerént Váradra készül iskolába adni, küldje egyenesen ő hozzá, ő a gyermeknek majd hiven gondját viseli. Ki volt e gyermek? forrásunk meg nem nevezi s a Kállayak családfája sem {96.} világosit fel, mert azon az 1345-ben élt I. Imre, Simon fia gyermektelenül áll.*Nagy I.: Magyarország családai. VI. 27. l.

László főesperes levelét, mely kanonokjaink ismeretes magán leveleinek legrégiebbike, másolatban itt közöljük*«Nobili viro et honesto magistro Emerico, filio Symonis de Oros proximo suo honorando vinculum proximitatis debito cum honore. Vestram proximitatem requirimus per præsentes diligenter, quatenus in causa Nicolai Jobagionis nostri de Bagamer portitoris præsentium contra Paulum vestrum Jobagionem habita, iustitiæ inplementum deum præ oculis habentes facere intendatis, in hocque proximitatem et dilectionem vestram, de qua nullatenus diffidimus, plenissime demonstretis. Præterea nobis datur intelligi, ut filium vestrum causa studi (i) literarum ad nos dirigere intendretis; unde rogamus vos ex affectu, quod eundem filium vestrum, ut præmissum est, per portitorem præsentium ad nos transmittere procuretis, quem nos bono modo acceptantes, honorifice pertractabimus. Scripta Varadini feria sexta proxima ante festum beati Galli confessoris, anno domini M. CCCmo quinquagesimo septimo. – Hæc Magister ladislaus canonicus et decanus ecclesiæ waradiensis, et Archidiaconus de Zeghalum. Kivül: Nobili viro Magistro Emerico filio magistri Symonis de Oros, proximo suo reverendo.» Eredeti, papir, egy negyediven. Kállay-család levéltára: XIV-ik század. nro 2189. s a mellékelt metszettel pecsétjének lenyomatát is adjuk. A pecsétet szintén az idézett levél őrzé meg számunkra.

E pecsét tojásdad alaku; mezejében sarkig érő női ruhában álló szentet tüntet fel, ki jobbjában hatküllős kereket, baljában pedig pálmaágat tart; mellette két oldalt egy-egy virágszál, de a jobb oldalinak már csak szára alja van meg. Kétségkivül Szent-Katalin. Körirata egyszerű kettős vonal közt alant, a szent lábainál kezdődik s jobbról balra folyik maiuskel betükkel:

{97.} († Sigillum Ladislai Canonici Waradiensis.)

E pecsét bár előkelő származásu s állásu férfi tulajdona volt, de szerény előállitásával s egyszerű fejér viasz anyagával – kivált ha püspökeink gazdagon diszitett s piros viaszba nyomott pecsétjeivel hasonlitjuk össze – élénken hirdeti a nagy rangkülönbséget, mely tulajdonosaik közt létezett.

László főesperes 1363-ban fordul elő utoljára.*Leleszi országos levéltár. 1357–1363.

Imre a váradi egyház jegyzője és Szent-Katalin oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. Valószinüleg ugyanaz, kiről alább, mint olvasó-kanonokról lesz szó. 1357.

László karbeli áldozár, Szűz-Mária nagyobb oltárának igazgatója, ki Pilisi N. király emberével a szatmármegyei Petri és Vezénd, továbbá Iriny és Portelek közt határt jára.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 267. l. 1358.

István mester Demeter váradi püspök jegyzője, s midőn Péter leleszi prépost rendjének beregmegyei szőlejét a Lónyaiaknak Sárospatakon a Királyhegyén létezett szőlejével elcseréli, ez ügyben a Lónyaiak képviselője.*Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 7. 176. l. 1358.

János karbeli áldozár, Szent-Imre herczeg oltárának igazgatója.*Erdélyi muzeumi könyvtár: Gr. Kemény gyüjt. 1358.

Demeter karbeli áldozár, kiskáptalani kanonok.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial. Poson. 53. 14. 1358.

Tamás karbeli áldozár, aki midőn Doby Istvánnak Eggedmonostora, Diószeg, Petri stb. birtokaira vonatkozó iratait elrablák, ez iratok mását a várad-előhegyi konventben Nyüvedi András király emberével együtt keresé.*Kállay-család levéltára. 1358.

Willerm kanonok. Neve a mai Vilmosnak régi alakja. Tarjáni István király emberével Paczali Benedek és Pál birtokainak: Paczal, Bajon, Machalatelek és Kisteleknek határait járta.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 239–243. ll. 1359.

{98.} János karbeli áldozár, Szent-háromság oltárának igazgatója. Csépánegyházi Tamás király emberével eltiltá Lászlót, volt székelyek ispánját s fiait, továbbá András erdélyi vajdát az orodi káptalan némely birtokainak bitorlásáról.*Orthmayr és Szentkláray: Tört. adattár Csanád-egyházmegye hajdana és jelenéhez. II. (1872) 139. l. 1359.

Demeter áldozár, Szent-Vincze vértanu oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1360.

Kozma kanonok és Váradon Szent-Kereszt egyházának plebánosa.*Kállay-család levéltára. 1360.

István kanonok, homorogi főesperes.*Kállay-család levéltára. 1360.

Nagy Péter. Atyja, Bene előkelő váradi polgár, kinek Váradon mészárszékei, malma, szőlei vannak; testvérei: János, Benedek és több leány, kik közől egyik Debreczeni Péterhez ment férjhez, másika: Klára pedig, mint Péter, az Ur szolgálatára szentelé magát s a várad-velenczei apáczaklastromban felvevé a fátyolt. Péterrel 1350-ben találkozunk először s épen a váradi káptalan előtt, hol ő és családja az emlitett Debreczeni Péterné leányi hozományáról tesznek bevallást; de Péter még ekkor nem tagja a váradi káptalannak, hanem budai éneklő-kanonok. Ez alkalommal még atyja is él: Egy évtized mulva, nevezetesen 1361-ben már mint egyszersmind váradi kanonok is feltünik, s ez uj javadalmát minden valószinüség szerént Demeter püspök kegyeiből nyerte, ki budai prépost korában megkedvelhette Péter kanonokot s őt, mint a váradi s bihari viszonyokkal ismerőst, közelében, váradi káptalanában ohajtotta látni.

Ezenkivül még csak kétszer találkozunk vele: 1364-ben midőn egy szőlőt a Biharihágón és egy mészárszéket Váradon megboldogult atyjának végrendelete szerént apácza-nővérének s ennek általa a velenczei klastromnak általad; utoljára pedig 1367-ben.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: D. L. 4107. És 5103. – Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 187. l. – Leleszi országos levéltár. 1361–1367.

Demeter áldozár, Szent-Pál apostol oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1361.

Bertalan kanonok; lehet, hogy a későbbi kalotai főesperes.*Erdélyi muzeumi könyvtár: Gr. Kemény gyüjt. 1361.

{99.} Mihály karbeli áldozár.*Br. Bánffy-család levéltára. 1364.

Ábrahám kanonok, ki a Szent-Margitról nevezett meszesi apátság kegyuri jogai és jószágainak birtokába Kusalyi Jakchot és fiait ünnepélyesen beiktatá.*Erdélyi muzeumi könyvtár: Gr. Kemény gyüjt. – E munka I. köt. 250. l. 1365.

Miklós áldozár, Szent-Domokos vértanu oltárának igazgatója. 1365–1369.*Erdélyi muzeumi könyvtár: Gr. Kemény gyüjt. – E munka I. köt. 250. l.

Péter áldozár Szent-Anna oltárának igazgatója.*Erdélyi muzeumi könyvtár: Gr. Kemény gyüjt. – E munka I. köt. 250. l. 1365.

Báthori István, a Gútkeled nemzetségbeli Jánosnak, András váradi püspök fivérének fia; kanonok s homorogi főesperes 1366-ban. Életének adatai még nem kerültek felszinre. Csupán annyit tudunk róla, hogy váradi kanonok korában fivérével, László mesterrel egy szőlejöket Váradon, Kerek-Somlow nevüt szüleik lelkének nyugalmáért a várad-velenczei apácza-klastromnak, nagybátyjok, András püspök alapitványának adományozák. Ezentul semmi nyoma, de azon Istvánnal, ki épen e korban nyeri el a szerémi püspökséget, mégis összeköttetésbe hozható.*Szirmay A.: Szatmárvármegye esm. II. 75. l. – Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 189. l. – Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniae. 1372–1375. fol. 88. 1366.

István áldozár, Sz.-György oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. – Erdélyi muzeumi könyvtár: Gr. Kemény gyüjt. 1366–1367.

György éneklő kanonok, de nem lehetetlen, hogy neve helyesebben Gergely; a kétely eloszlatására azonban nincs elegendő adatunk.*Kereszturi J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 190. és 188. ll. jegyz. 1366.

Miklós dékán, ki a váradi káptalantól kiküldve, mint tanu jelen volt a győrmegyei Gyirmót határjárása s felosztásánál.*Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 6. 141. l. 1366.

János kanonok, az előbbeni Miklós dékánnak tanutársa ugyanazon ügyben.*Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 6. 141. l. 1366.

Miklós, Arnold fia. 1366-ban V. Orbán pápa nevezte ki őrkanonoknak, de mielőtt székét elfoglalhatta volna, visszaadta lelkét teremtőjének.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Polon. 1372–1375. fol. 88. Eszerént azon Miklós, szintén Arnold fia, ki {100.} 1390–1391. években, mint pozsonyi kanonok fordul elő,*Gr. Károlyi-levéltár: I. 458. l. – Rimely K.: Capitulum. Ecclesiæ Posoniensis. 253. l. egészen más személy.

Miklós, János fia, szintén pápai kinevezés utján jutott a váratlanul megüresedett őr-kanonokság birtokába 1366-ban, de tán el sem foglalta azt; hazai források legalább a következő évben is üresnek mondják az őrkanonokságot.*Vatikáni t. levéltár: Rationes coll. folio. 56. 88.

János, András fia, veszprémi s váradi ifjabb kanonok. V. Orbán pápa az esztergomi érsek hatóságához tartozó «liptai» javadalomra kinevezi, de oly feltét alatt, hogy veszprémi s váradi javadalmairól mondjon le.*Vatikáni t. levéltár: Rationes coll. folio. 56. 88. 1367.

Demeter áldozár, Szent-Kozma és Demjén vértanuk oltárának igazgatója. A már említett Petri és Vezénd, továbbá Portelek és Iriny közt ujra határt járt.*Gr. Károlyi-levéltár: I. 287. l. 1367.

László kanonok, köleséri főesperes. Járai Péter erdélyi alvajdával, mint király emberével Sárd és Igen birtokosai közt osztályt eszközölt.*Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 4. 82. l. 1367.

Lukács karbeli áldozár, Szent-Pál oltárának igazgatója. Cholthi Konya király emberével Kovászi vajda fiát, Györgyöt s Kerekegyházi Miklóst letilták az orodi káptalan birtokának, Mikelakának birtoklásáról.*Gr. Vay-család levéltár. Orthmayr és Szentkláray: Tört. adattár Csanád-egyházmegyében. II (1872.) 138–140. ll. 1367–1369.

Bertalan kanonok, kalotai főesperes. 1367–1380 évek közt több izben olvassuk nevét. 1370-ben mint káptalani kiküldött megosztoztatá birtokaikon a Gútkeled nemzetség tagjait; 1380-ban pedig mint néhai Domokos kanonok s bihari főesperes végrendeletének végrehajtója emlitettik.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 573. 18. D. L. 5854. «Nos capitulum Ecclesiæ waradiensis significamus tenore præsentium quibus expedit universis, quod honorabilis et discretus vir, dominus Bartholomeus, archidiaconus kalathensis, socius et concanonicus noster in nostram præsentiam personaliter comparendo dixit et oraculo vivæ vocis coram nobis est confessus, quod discretus vir, dominus Michael Archidiaconus Zughalmensis sibi decem marcas denariorum ratione curiæ canonicalis quondam discreti viri Dominici archidiaconi Byhoriensis similiter socii et concanonici nostri iuxta testamentariam legationem eiusdem et nostræ ecclesiæ antiquam consvetudinem tamquam executori plene et omnino persolvisset, una eundem dominum Michaelem archidiaconum de Zughalm super solutione dictarum decem marcarum reddidit coram nobis tenore præsentium per omnia expeditum. Datum octavo die festi beatorom petri et pauli apostolorum, anno domini millesimo ccc-mo octuagesimo.» Eredeti, papir, hátpecsét nyomaival. Kállay-család levéltára.

{101.} Miklós, Sándor fia, klerikus kanonok. V. Orbán pápa előlépteti az őr-kanonokságra, de mintha sorsa lett volna e kanonokságnak, hogy gazdája ne akadjon: üresen maradt az most is, mert a kinevezett megházasodott.*Vaticani titkos levéltár: Rationes Collect. Poloniæ. 1372–5. fol. 88. – Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 378. 1368.

Mihály, Tamás fia, Szent-Tamás prépostja Csanádon; a pápa most ezt nevezé ki a még mindig üres őr-kanonokságra oly feltétellel, hogy prépostságáról mondjon le, de e választás sem volt szerencsésebb, mint az előbbeniek, mert Mihály prépost azt állitá a pápához fölterjesztett kérvényében, hogy 24 éves, de kiderült, hogy nem annyi, és azért Demeter váradi püspök őt el nem fogadta.*Vaticani titkos levéltár: Rationes Collect. Poloniæ. 1372–5. fol. 88. – Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 378. 1368.

Losonczi Mihály, Péternek fia. Sajnos, hogy adatok hiányában meg nem határozható, rokona volt-e, s mennyiben az e korban szerepelt Losonczy László erdélyi vajdának? annyi bizonyos, hogy zágráb-egyházmegyei volt, s a pápa a szerémi püspökké lett István kanonokságát ruházta reá. Üresedésben volt javadalmától fizetett a pápai kincstárnak 30 forintot. Mint kanonokot találjuk 1373-ban is.*Vaticani titkos levéltár: Rationes Collect. Poloniæ. 1372–5. fol. 88. – Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 378. 1368.

Jakab, Pál fia, veszprém-egyházmegyei áldozár, V. Orbán pápa váradi őr-kanonokká nevezte ki; a kinevező bullát 30 forinton váltotta meg, Orbán pápa utódja XI. Gergely megerősité kineveztetését s Jakab őr-kanonok ujra 30 forintot fizetett. Két évtizednél tovább, 1368–1390-ig őrködött Szent-László sirja felett s ez időben történvén a megujitott székesegyház belső ékitése, ehez ő is hozzá járult, oltárt emeltetvén védszentjének, Jakab apostolnak.*Vaticani titkos levéltár: Rationes Collect. 1372–5. folio 88. – Br. Wesselényi-család levéltára. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: D. L. 5874. – Monial. Poson. 61. 22. – N. R. 840. 14. és 1206. 35. – Zichy-okmánytár: IV. 633. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 4. 482. 682 és X. 1. 636. ll. – Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 348. l. 1368–1390.

{102.} Péter olvasó-kanonok; lehet, hogy a föntebb emlitett Nagy Péter; csak egy évben fordul elő.*Zichy-okmánytár: IV. 633. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 4. 84. l. – Rationes Collect. Poloniae. 1372–5. fol. 89. 1369.

István éneklő-kanonok; ha egy 1367-iki oklevél évszámában hiba nincs (?), akkor kanonok volt már az idézett évben is; 1373-ban csanádi préposttá neveztett ki.*Zichy-okmánytár: IV. 633. l. – Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 4. 84. l. – Rationes Collect. Poloniae. 1372–5. fol. 89. 1369.

Péter karbeli áldozár, Szent-Háromság oltárának igazgatója, ki Telegdi Miklóst s Györgyöt a gálos-petrii részbirtokokba bevezeté.*Zichy-okmánytár: IV. 633. l. 1369.

Miklós áldozár, Szent-Dorottya oltárának igazgatója, ki a békésmegyei Bélmegyer negyedének birtokába Kanya Mihályt bevezette.*Haan L.: Békés-vármegye hajdana. II. 24. és 28. ll. 1369.

János kanonok, Demeter püspök vikariusa.*Haan L.: Békés-vármegye hajdana. II. 24. és 28. ll. 1369.

Gergely karbeli áldozár.*Kállay-család levéltára. 1369.

Mihály karbeli áldozár; a Pál szent-jobbi apát és Reszegei Balás közt folyt perben az apát részére kiküldött káptalani bizonyság.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 311–313 ll. 1369.

Lőrincz áldozár, Szent-Gergely oltárának igazgatója, az imént emlitett Mihály áldozárral a szent-jobbi apát s Reszegei Balás birtokai közt határt jártak.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 311–313 ll. 1369.

István ifjabb kanonok, Szent-Katalin «felső» oltárának igazgatója. A székesegyházban tudniillik a nevezett szentnek két oltára állt s azok egyike az egyház nyugati ajtaja felett, tehát a szokottnál fentebb emelkedett. Itt kétségkivül ez oltárról van szó. István kanonoknak ismeretes egy pere, melyet Chaholi Sebestyénnel jobbágyok miatt folytatott; eszerént valószinü, hogy szatmármegyei birtokos családból származott.*Erdélyi muzeumi könyvtár: Gr. Kemény gyüjt. 1370.

Imre olvasó-kanonok. Egyik legérdekesebb alakja püspökségünk történetének, melynek csarnokához ő szolgáltatá az ép oly biztos, mint becses alapköveket. Méltó társa elődjeinek: Ányos kanonoknak, ki a {103.} Váradi regestrumot, vagy Rogeriusnak, ki a tatárjárás történetét irta meg; ő a váradi káptalan chartuláriumát hozta létre, s ez okból előttünk, váradiak előtt emlitett társainál még jelentékenyebb. De szerencséjére nézve legalább Rogeriusnak mögötte áll, mert mig ennek munkája teljes egészen jutott el hozzánk, a Chartularium csak csonkán, s élete is homályosabb, mint olasz iró- s kanonoktársáé.

Származása, valamint életének több, mint első fele teljesen ismeretlen; még az sem mutatható ki, hogy mikor lőn tagja a váradi káptalannak? csak az valószinü, hogy az az Imre, ki 1357-ben, mint a váradi egyház jegyzője tünik fel, nem más, mint ő. E feltevés mellett bizonyitanak a nevek azonosságán kivül a körülmények: a Chartulariumot csak olyan irhatta meg, ki a káptalan belügyeivel évtizedekig foglalkozott. Hogy magyar volt, az kétségtelen: a munka elrendezése, szelleme, a szövegben előforduló s leginkább felvilágositásul használt magyar szavak, a helynevek kiirása, mely hazánk akkori helyesirásának teljesen megfelel, – mind az iró magyarsága mellett szólanak.*Igy például a méhek tizedelésének magyarázataképen mondja: «apes alias decimatæ non decimantur secundario, sed solum novæ, quae vulgo Ray (raj) dicuntur.» Batthyány-codex: I. rubr. 19. – Leges eccl. III. 236 l. – A helynevek kiirásáról mondottak a Batthyány-codex szövegére vonatkoznak és korántsem a Leges eccl. közleményére, hol a helynevek többnyire egészen eltorzitva állnak. Igy: Hévyz Hewyo helyett; Abrants, Káza Abranhaza (Ábránháza) helyett; Rakos Kakws (Kakucs) helyett; Sywregehal Gywrgeghaz (Gyöngyegyház helyett stb. 232 l. Tudományos műveltségéről pedig szintén e munka tanuskodik: jártas a történelemben, idézi az egyházi s hazai törvényeket, a szentatyákat Szent-Izidort, Szent-Gergelyt, Szent-Ágostont; lelkesedik az egyházért s annak magyar sarjadéka: Szent-László váradi egyházáért, mert méltányolni tudja azon jótékony befolyást, melyet az és ez nemzetünk jövőjére gyakorol.

Az olvasó-kanonokságot 1370-ben nyerte el, de nem fokozatos előléptetés utján; hat év mulva, 1376-ban már ismét eltünik. Mi lett belőle? elhalt-e vagy még magasabbra emelkedett? arról hallgatnak történeti emlékeink. 1370–1376.*Budai orsz. levéltár kicst. oszt.: D. L. 5854. – Monial. Poson. 61. 22. – Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 4. 681 l.

Miklós főesperes. A Chartularium, mely egyedül őrzötte meg {104.} emlékét, «Syron» (?) nevét is emliti, ezenkivül feljegyzé róla, hogy ő emelteté Krisztus urunk szent testének oltárát s a Szentlélek oltárának egyik igazgatóságát szintén ő alapitá.*«altare spiritus sancti duorum magistratuum distinctorum, quorum unum instituit Nicolaus archidiaconus dictus Syron... instituit etiam idem Nicolaus archidiaconus altare pretiosi corporis Christi... Item altare sancti Laurentii per Martinum archidiaconum Bychoriensem; altare sub titulo sanctarum Margarethæ et Dorothæ virginum, unius tamen magistratus, per Johannem canonicum dictum Puser... existunt instituta.» Batthyány-codex: I. rubr. 39. – Leges eccl. III. 246 l., de itt felette sok hibával, például Johannem helyett Joachimum stb. Egyebütt semmi nyoma s ezért kora is csak hozzávetőleg jelölhető ki. 1370.

Márton bihari főesperes, Szent-László egyházának szintén egyik lelkes ékesitője. Szent-Lőrincz oltárát emelteté.*«altare spiritus sancti duorum magistratuum distinctorum, quorum unum instituit Nicolaus archidiaconus dictus Syron... instituit etiam idem Nicolaus archidiaconus altare pretiosi corporis Christi... Item altare sancti Laurentii per Martinum archidiaconum Bychoriensem; altare sub titulo sanctarum Margarethæ et Dorothæ virginum, unius tamen magistratus, per Johannem canonicum dictum Puser... existunt instituta.» Batthyány-codex: I. rubr. 39. – Leges eccl. III. 246 l., de itt felette sok hibával, például Johannem helyett Joachimum stb. 1370 előtt.

János kanonok. Buzgalma s bőkezüsége emlékeül ő is állita oltárt a székesegyházban, Szent-Margit és Szent-Dorottya tiszteletére, s melléje igazgatói javadalmat is alapita. Őt is csak a Chartularium emliti, hozzá tevén, hogy János kanonok Pusernek (Posár?) neveztetett.*«altare spiritus sancti duorum magistratuum distinctorum, quorum unum instituit Nicolaus archidiaconus dictus Syron... instituit etiam idem Nicolaus archidiaconus altare pretiosi corporis Christi... Item altare sancti Laurentii per Martinum archidiaconum Bychoriensem; altare sub titulo sanctarum Margarethæ et Dorothæ virginum, unius tamen magistratus, per Johannem canonicum dictum Puser... existunt instituta.» Batthyány-codex: I. rubr. 39. – Leges eccl. III. 246 l., de itt felette sok hibával, például Johannem helyett Joachimum stb. 1370 körül.

Kárász Bereczk. Ismét Szirmay Antal állitja, hogy 1371-ben váradi éneklő-kanonok volt s hogy midőn ugocsamegyei ősi birtokát, Zepse elpusztult falut ismét megnépesité, ez ő róla Kárászló-nak neveztetett el s neveztetik ma is.*Comitatus Ugochiensis: 87 l. De Bereczk váradi éneklő-kanonokról eddig ismeretes történeti emlékeink nem tudnak semmit, csak az bizonyos, hogy László nádornak egy 1369-iki, tehát épen a kérdéses korbeli levele emlit Kárász faluból egy Bereczket, ki «Kántor»-nak hivatik, hogy épen váradi éneklő-kanonok, vagy egyáltalán egyházi férfiu lett volna, nem mondja.*Kállay-család levéltára.

János karbeli áldozár, Szent-Erzsébet királyné oltárának igazgatója. 1375-ben a biharmegyei Albis határait járta.*Kállay-család levéltára. – Fejér Gy.: Codex dipl. IX. 5. 82. l. 1371–1375.

Mihály mester, kanonok, ki a szatmármegyei Dabos és Olchwa határait járta.*Leleszi orsz. levéltár. – Gr. Károlyi-oklevéltár. I. 444–446. ll. 1371–1375.

Lajos karbeli áldozár, az imént emlitett határjárásra másik káptalani kiküldött volt.*Leleszi orsz. levéltár. – Gr. Károlyi-oklevéltár. I. 444–446. ll. 1372.

{105.} Péter áldozár, Szent-Demeter kápolnájának igazgatója. Batsányi Jánosnak Károlyi András ellen folytatott perében birói vizsgálatot s határjárást tartott.*Leleszi orsz. levéltár. – Gr. Károlyi-oklevéltár. I. 444–446. ll. 1372.

Péter, Pál fia, valószinüleg csanád-egyházmegyei, a pápa nevezte ki váradi kanonoknak, de mivel Váradtól távol maradt, a káptalan sürgette megjelenését.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 88. 1372.

Demeter, Pál fia, egri-egyházmegyei áldozár, Váradon kiskáptalani kanonok, karbeli éneklő és Szent-Vincze oltárának igazgatója. XI. Gergely a székeskáptalan kanonokjává nevezé ki, azon feltétellel, hogy emlitett javadalmairól mondjon le; de – mint a jegyzőkönyv mondja – meghalt, mielőtt kanonokságát elfoglalhatta volna.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collectoriæ Poloniæ 1372–75. folio 88. 1371.

Machosolnai (Mochmolnai?) János, Lukács fia, csanád-egyházmegyei klerikus; szintén a pápától nyerte kineveztetését. El is foglalá a kanonokságot, melyért Péter pápai tiszedszedővel kiegyezett 30 forintban, és abból 10-et ki is fizetett.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collectoriæ Poloniæ 1372–75. folio 88. 1371.

Domokos kanonok, bihari főesperes, kivel 1380-ban is találkozunk, de ekkor már halott.*Leleszi orsz. levéltár és Kállay-család levéltára. 1372.

János mester, homorogi főesperes, Demeter váradi püspöknek a Várdai János fiaival folyt perében ügyvivője.*Zichy-okmánytár: III. 472. l. 1372.

Gál, Bálint fia, esztergomi kanonok. A pápa váradi olvasó-kanonoknak nevezé ki s már esztergomi utódjáról is gondoskodott Máténak, Simon fiának személyében; mindemellett váradi kineveztetése kárba veszett, mert az áll jegyezve neve mellé, hogy sem meg nem jelent, sem levelet nem küldött s történeti emlékeink e korból egészen más olvasó-kanonokot emlitnek.*Rationes Collectoriæ Poloniæ 1372–75. folio 58. 1372.

Mihály, Márton fia, egri kanonok; XI. Gergely váradi kanonoknak is kinevezi, és a kanonoki javadalmat el is nyeri, melyért kiegyezett 50 forintban, és abból 20-at le is fizetett.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1372.

{106.} Tamás, Miklós fia, pécs-egyházmegyei pap; bullás kanonok ez is, de hamarjában nem kaphatott javadalmat.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1372.

Ferencz, János fia, bullás; egyelőre ez is javadalom nélkül.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1372.

Temesvári Péter, István fia, csanád-egyházmegyei pap; először csak kanonoknak, azután dignitariusnak is kinevezik, de utóbbi esetben az van jegyezve neve mellé, hogy javadalomhoz még nem juthatott.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1373.

István, Mátyás fia, váradi kanonok s mint ilyennek káptalani méltóságot is adományoz a pápa, de forrásunk keltekor még mindig eredménytelenül.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1373.

László, Benedek fia; a pápa nevezi ki kanonoknak oly megjegyzéssel, hogy várjon a javadalomra, és csakugyan várnia kellett, de hogy végre is nem eredménytelenül-e? forrásaink hallgatnak róla.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1373.

Miklós, Egyed fia, bullás kanonok, de neve mellett ott áll ennek is a végzetszerü: még nem kapott javadalmat.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1373.

Demeter, Miklós fia, egyedüli valamennyi bullás társai között, ki nem kanonokságra, hanem csak egyszerü javadalomra ajánltatik, akár van ahoz lelkészség kötve, akár nincs, de a mely a váradi püspök adományozásától függ. Egyhamar ilyet sem kapott.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1373.

János, Balás fia, bullás ez is, de kanonoksága egy időre csak puszta czim maradt.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1373.

Imre, Lőrincz fia, bullás kanonok és «még nem kapott javadalmat.»*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1373.

Jakab Jakab fia csanádi olvasó kanonok, a csanádi préposttá kinevezett István váradi éneklő-kanonok helyére nyert pápai bullát; de bár forrásunk azt mondja, hogy ez ügyben folynak a tárgyalások, mindemellett e kettős kinevezés egyikéből is alig lőn valami. Legalább ezután még két évtizeden át is mindig István az éneklő-kanonok Váradon, Jakab éneklő-kanonokot pedig csak harmincz év mulva, 1405-ben találunk: ez kétségkivül már más Jakab.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1373.

Mihály, István fia, vácz-egyházmegyei pap, bullás kanonok, de még javadalom nélkül.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 89. 1373.

Mihály, Márton fia, minden esetre különböző egyéniség fentebbi {107.} névrokonától, mint különböző kanonoki bullájának sorsa is, az levén melléje irva: még nem kapott javadalmat.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. folio 88–89. 1373.

Péter áldozár, Szent-Lajos hitvalló oltárának igazgatója.*Haan L.: Békésvármegye hajdana. II. 29. l. 1373.

Egri János kanonok; először 1373-ban fordul elő, utoljára 1390-ben, mikor Upori Istvánnak alább emlitendő perében az itélet kihirdetésénél mint tanu van jelen.*Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 378. – Fejér Gy.: Codex dipl. X. 1. 640. l. 1373–1390.

János mester, kanonok, ki Péter kiskáptalani kanonokkal s Miklós deák király emberével Báthori Bereczk unokáit birtokain megosztoztatá. Az oklevél, mely ez osztályról szól, a váradi káptalan kiadványa s felette érdekes, de csak egy hibáktól hemzsegő másolat forog közkézen róla. Az eredetinek holléte nincs megjelölve.*Fejér Gy.: Codex dipl. X. 1. 672. l. 1373.

Péter karbeli áldozár.*Kállay-család levéltára. 1374.

Gergely, György fia, erdély-egyházmegyei áldozár. XI. Gergely pápa kegyelméből váradi kanonok s köleséri főesperes lőn. Fele jövedelme fejében a pápai tizedszedővel kiegyezett 40 forintban s tizenkettőt le is fizetett.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Ploniæ 1372–75. folio 90. 1374.

János, Miklós fia, szintén bullás, de javadalomra várnia kellett.*Vaticani t. levéltár: Rationes Collect. Ploniæ 1372–75. folio 90. 1374.

Zudar János. XI. Gergely pápa az elhalt Kis-Tárkányi Fülöp helyére őt nevezte ki váradi prépost és kanonoknak, de mint forrásunk megjegyzi: e kegyelemnek nem vala eredménye.*«huiusmodi gratia non habuit effectum.» Vaticani t. levéltár: i. h. Prépost más lőn, de később váradi püspök ő lett.*Lásd e munka: I. köt. 207. I. köv. ll.

Upori István. Az előbbenire mindjárt nyomban a másik történeti név, melyet nemcsak krónikáinkban találunk följegyezve, hanem legrégibb történeti emlékeink: helyneveink között is. «Upor nevü tisztelendő ember» már a Margit-legendában emlittetik. A ma is fennálló zemplénmegyei falu, Upor, kétségkivül szorosan összefügg az Upori-akkal, kiket az Ákos nemből származtatnak. A nemzetség birtokai eddigelé {108.} ismeretes adataink szerént Zemplén, Bereg és Szabolcs megyékben feküdtek; Zemplénben birták Gelényes és Abara várakat tartozékaikkal, Beregben szintén Gelényes és Chama falvakat, Szabolcsban pedig Balsát és Szabolcsot.

Upori Istvánnak atyja Imre volt, talán épen az, kinek testvére, Mihály s atyja, Gál 1360-ban emlittetik;*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 248. l. fivérei pedig János és László valának. Ennyi az mindössze, mit ifju koráról tudunk; mert hogy mikor és hol tanult? melyik egyházmegyének lőn tagjává? annak felderitésére még hiányzanak az adatok. Mint egyházi férfiut, őt is a pápai számkönyvek mutatják be először, megjegyezvén, hogy XI. Gergely pápa 1374-ben váradi kanonokságot adományozott számára, de javadalomhoz egy ideig nem juthatott.

1384-ben azonban találunk a váradi káptalanban egy István éneklő-kanonokot, ki egyszersmind Parmai Antal szent-széki követnek jegyzője volt. Ez István valószinűleg Upori, de nem egyszersmind azon István, ki már 1367-ben mint váradi éneklő-kanonok szerepel, mert Uporinak, mint láttuk, még 1374-ben is csak egyszerü kanonokságáról van szó. – Mind Rómából való pártfogoltatása, mind Parmai Antal mellett viselt hivatala arra látszanak mutatni, hogy Olaszhonban ismerős vala, s az ismeretséget ottan végzett tanulmányai alkalmával szerezhette.

Váradi kanonoksága idejéből egy sajátságos esemény van feljagyezve róla. István krasznai főesperest arról vádolá, hogy az ő váradi kanonokságát másfél éven át bitorolta, jövedelmeit élvezte. A dologból hosszas per lett, mely a római curián is megfordult, s melyben István főesperes végre is Uporinak fizetendő 36 arany forint perköltségre és 150 forint kártéritésre itéltetett, száz arany forintra becsültetvén Upori kanonokságának egy évi jövedelme.

Az esemény, hogy valaki a más kanonokságát élvezze, ama korban, mint alább látni fogjuk, Váradon sem volt hallatlan, s abban lelheti magyarázatát, hogy Upori távol lakott Váradtól, mert kanonoksága mellett más javadalma vagy hivatala is volt, vagy épen ekkor időzhetett Olaszhonban, s talán holt hirét is költötték.

Upori előtt váradi kanonokságával mely 1394-ben ért véget, {109.} megnyilt a magasabb pálya, kivált miután sikerült királya figyelmét is magára vonnia. Előbb az ép oly gazdag, mint fontos titeli prépostságot nyerte s 1398-ban már mint királyi titkár is emlittetik? Ez utóbbi évben egy időre eltünik s csak 1402-ben jelenik meg ismét mint erdélyi püspök s mint olyan, ki más püspöki székből tétetik át Erdélybe. De honnat tétetett át? E korban a magyar püspöki karban csak egy Istvánról szólnak történeti emlékeink, s ez egy, mint bizonyosan tudjuk, nem Upori, hanem Chiko egri püspök. Upori első püspöksége kérdésének megoldását tehát ujabb adatok szinre kerülteig el kell napolnunk.

Upori püspökségével kilépvén a váradi egyházmegye kötelékéből, további életét, s különösen a király által is kellőleg méltányolt szolgálatait vázolni nem e munka feladata. Csakis annyit jegyzünk még meg róla, hogy a halál 1419. május hó 23-án ragadta el s a gyulafejérvári ős székesegyházban lelte temetőhelyét, hol megkopott sirköve ma is látható Szent-Mihály oltára előtt. – Nemzetsége is már rég kihalt.*Szirmay A: Comitatus Zemplen. I. 16. – II. 105. 371–72. ll. Magyar Sion: VI. 727. l. – Nagy Iván: Magyarország családai: XI. 403. l. – Vaticani titkos levéltár: Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. fol. 90. – Fejér Gy: Codex dipl. X. 1. 614. – 636. – X. 2. 239. – X. 8. 583. ll. – Br. Vesselényi-levéltár. – Pray Gy: Hierarchia Hung. II. 264–65. ll. – Budai orsz. levéltár: N. R. 744. 36, – 840. 14. – 1206. 35. – Szeredai A: Episcopi Transs. 134. s köv. ll. és Collectio monumentorum in templo Alba-Juliensi locat. 12. l. – Haan L: Békésvármegye hajdana. I. 174. l. hol grubai prépostnak iratik, és II. 35. l. 1374–1394.

Bálint kanonok. Az annyiszor idézett pápai számkönyvek azt jegyzik meg róla, hogy pécsi püspök lett s helyébe a váradi kanonokságra Posegai János már ki is nevezteték, de ez a kanonokságba be nem juthatott, mert Bálint a püspökségről lemonda még mielőtt elfoglalta volna azt. Később azonban az ügyek egészen más fordulatot vettek és sikerült Bálintnak talán szerénységét legyőzni, mert nemcsak Posegait látjuk mint váradi kanonokot, hanem Bálint is, ugy látszik, elfogadta a püspökséget, legalább épen a kérdéses 1374. évben tünik fel egy Bálint a pécsi püspöki széken.

Ha különös véletlenségből ugyanegy név alatt két különböző személy nem lappang: akkor Bálint az Alsáni-ak előkelő nemzetségéből származik s testvére vagy legalább rokona lehetett Alsáni {110.} Gergelynek, ki 1412–1418. évek közt, mint királyi főpinczemester szerepel.*Vaticani titkos levéltár: Rationes Collectoriæ Poloniæ 1372–75. fol. 90. – Koller J: Episcopatus Quinqueecclesiarum. III. 138. s köv. ll. 1374.

Posegai vagy Posgai János pécs-egyházmegyei áldozár, kiről az imént volt szó, s ki 1383-ban mint valóságos váradi kanonok emlittetik.*Rationes Collect. Poloniæ 172–75. fol. 90. – Nagyszebeni városi levéltár. 1374.

Péter, Pál fia, egri kanonok, XI. Gergely adományoz számára váradi káptalani méltóságot s bár akkor mingyárt nem juthatott annak birtokába, de valószinüleg ugyanaz lesz, ki 1377. évben mint hevesi főesperes s egri és váradi kanonok a váradi káptalannak átiratja Márton és Mihály egri püspököknek az egri káptalant érdeklő leveleit.*Rationes Collect. Poloniæ 1372–75. fol. 90. – Fejér Gy: Cod. dipl. X. 5. 178. l. – Schmitt M: Episcopi Agrienses: I. 237. és 349. ll. 1374.

József kanonok az első ilynevü, mint általában a József név, legalább ily alakban, nálunk még ekkor nincs divatban. A pápai számkönyvek azt mondják József kanonokról, hogy előléptetést nyert, de hogy hová s mire? arról hallgatnak s másutt sem találunk róla felvilágositást.*Vaticani titkos levéltár: Rationes Collectoriæ Poloniæ 1372–75. fol. 90. 1374.

László, Ábrahám fia, várad-egyházmegyei s mint ilyen, egyetlen azon nem kevesek közől, kik a római curia adományaiban részesültek. Az imént emlitett József kanonok helyébe nevezék ki, de nem kanonokságra, hanem csak valamely szerényebb javadalomra, melyet József kanonoksága mellett élvezett s mely, ugy látszik, hogy valamely oltárigazgatóság volt. De végre még azt sem nyerheté el, mert mint számkönyvünk utolsó sora megjegyzi, kitünt, hogy a kérdéses igazgatóság nem tulajdonképeni javadalom.*Vaticani titkos levéltár: Rationes Collectoriæ Poloniæ 1372–75. fol. 90. 1374.

Dénes karbeli áldozár.*Gr. Vay-levéltár. 1375.

Bálint karbeli áldozár, ki Nagymihályi Jakab hatalmaskodásában a vizsgálatot végezte.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 5. 69. s köv. ll. és 361. s köv. ll. 1375.

Barcha karbeli áldozár; szerepel a Lónyai-ak s a leleszi konvent közt Szalóka birtoka miatt folyt érdekes perben.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 5. 69. s köv. ll. és 361. s köv. ll. 1377.

{111.} Belényesi Péter al-őrkanonok.*Schmitth M: Episcopi Agriensis. I. 349. 351. ll. – Fejér Gy: Codex dipl. IX. 5. 179–180. ll. 1377.

György, Péter fia, áldozár, Szent-Mária-Magdolna oltárának igazgatója s királyi közjegyző, ki mint ilyen hivatalosan igazolta, hogy azon püspöki levelek, melyeket a fentebb emlitett Péter egri kanonok a váradi káptalan előtt felmutatott és ott átiratott, épek, teljesen hitelesek valának s a káptalan hiven átirta azokat.*Schmitth M: Episcopi Agriensis. I. 349. 351. ll. – Fejér Gy: Codex dipl. IX. 5. 179–180. ll. 1377.

Miklós karbeli áldozár, Szent-Kereszt oltárának igazgatója, ki a békésmegyei Szent-András falu birtokába, melyet a király jogtalanul némely kúnoknak adományozott, ez adomány visszavonása után Úzvásári Jakabot beiktatta.*Hazai oklevéltár. (Dessewffy): 310. l. 1378.

János, Balás fia, kanonok.*Zichy okmánytár: IV. 39. és 66. ll. 1378.

Szent-Egyedi János, kanonok. Előbb nevezett kanonoktársával felosztá Darócz birtokát Daróczi István s Kisvárdai Domokos között.*Zichy okmánytár: IV. 39. és 66. ll. 1378.

Mihály karbeli áldozár, Szent-Dorottya szűz és vértanu oltárának igazgatója, ki a király parancsára a biharmegyei Sámsonban lakott Debreczeni Gergelyt és Jánost megidézte.*Zichy okmánytár: IV. 39. és 66. ll. 1378.

László áldozár, Szent-András oltárának igazgatója.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial Poson. 62. 19. – Paulini. Kápolna. Septele. 3. 2. 1378.

Lőrincz mester, kanonok, ki Borsi Mihály király emberével beiktatá Kis-Zomlini Mihály és János testvéreket a biharmegyei Sal-Septely birtokába.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial Poson. 62. 19. – Paulini. Kápolna. Septele. 3. 2. 1379.

Pál karbeli.*Kállay-család levéltára. 1379.

Péter olvasó-kanonok; három évben fordul elő.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 840. 14. – 1206. 35. – Nagyszebeni városi levéltár. 1380–1383.

János kanonok. Vizsgálatot tartott azon hatalmaskodásban, melyet Telegdy János és Lőrincz a biharmegyei Puszta-Újlakon, Putnoky János és Mihály birtokán elkövettek.*Fejér Gy: Codex dipl. IX. 6. 267. l. Lehet, hogy a fentebbi János kanonokok valamelyike. 1381.

{112.} István klerikus, ki Macskási Balás király emberével Ottó kolosmonostori apátot Kyde János ellenében megidézte.*Gr. Eszterházy J: A kolozsmonostori apátság.Archaeologiai közlemények. VII. 95. l. Gr. Vay-család levéltára. 1381–1382.

Lőrincz karbeli áldozár, Szent-Kozma és Demjén vértanuk oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1382.

Pál karbeli áldozár.*Gr. Vay-család levéltára. 1382.

László mester, kanonok.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial Poson. 4. 36. D. L. 6870. 1382.

János kanonok s homorogdi főesperes, ki az alább következő Lőrincz kanonokkal a Várad melléki Mikcse, a leleszi prépost – és Szent-János, a szent-jánosi apát birtoka közt határjárást tartott.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial Poson. 4. 36. D. L. 6870. 1382.

Pál áldozár, Üdvözitőnk oltárának igazgatója, ki a biharmegyei Fegyvernek-Peterd határait járta.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 267. 14. és 840. 14. 1382.

Demeter karbeli áldozár, Szentlélek kápolnájának igazgatója. Hasonlóképen határjárást teljesitett a szintén biharmegyei Les, Somogy és Pósa birtokok körül.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 267. 14. és 840. 14. 1382.

Homoki (?) János kanonok.*Leleszi orsz. levéltár. 1382.

Lőrincz mester, kanonok.*Leleszi orsz. levéltár. 1382.

Ferencz karbeli áldozár. Kétszer eszközölt birói megidézést háromszori nyilvános kikiáltás utján. 1381-ben Csomaközi Györgyöt idézte meg Szatmármegyében; a következő évben pedig Putnoki Mihályt Várad, Bihar és Czéczke piaczain.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 404. 412. ll. – Br. Radvánszky B. sajó-kazai levéltára. 1382–1383.

János szolnoki főesperes és váradi kanonok.*Br. Bánffy-család levéltára. 1384.

Gergely karbeli áldozár és Szent-Miklós hitvalló oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1384.

Lukács, volt-e tagja a káptalannak? adatunk arra nincs; csak az van róla feljegyezve, hogy III. János püspök helyettese s Várad egyik {113.} kitünőbb egyházának, mely a Szent-Kereszt tiszteletére állt, lelkésze volt.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial Poson. 61. 24. 1384.

János karbeli áldozár, Szent-Balás oltárának igazgatója, ki Hanvai László király emberével megvizsgálta azon hatalmaskodást, melyet Telegdi Miklós és András Putnoki János és Mihály birtokán a biharmegyei Puszta-Újlakon elkövettek, elfoglalván abból egy darab földet és azt saját birtokuk, Battyánhoz csatolva, már falut is épiteni kezdének rajta.*Br. Radvánszky B. sajó-kazai levéltára. 8. 43. A nevek s egyéb körülmények is erősen emlékeztetnek a fentebb, 1381. évnél emlitett János kanonokra; valószinüleg ugyanegy eset forog fenn ott és itt. 1385.

Pál karbeli áldozár, Szent-György vértanu oltárának igazgatója.*Br. Vesselényi-család levéltára. 1386.

Felső-Babindali János olvasó-kanonok. Felvidéki nemes családjaink egyikének sarjadéka; testvérével, Mihálylyal együtt birta a nevet adó Felső-Babindalt Nyitravármegyében.*Gr. Forgách-család levéltára. Váradon egyszerre mint olvasó-kanonok tünik fel először 1386-ban;*Br. Vesselényi-család levéltára. két évtizednél tovább viseli a káptalan e második méltóságát, 1410-ben utoljára látjuk s még ugyanazon évben az olvasó-kanonokság «üres»-nek mondatik.*Fejér Gy: Codex dipl. IX. 1. 636. l. – X. 2. 382. l. – X. 4. 622. l. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 856. 2. – Monial. Budens. 4. 37. – D. L. 8772. 9703. – Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 237. 552. jegyz. – Békésmegyei oklevéltár: 20. l. – Családi levéltárak. Életének közelebbi megvilágitásához hiányzanak az adatok. 1386–1410.

Mihály karbeli áldozár, Szent-Dorottya oltárának igazgatója, ki Petenyeházi Péter király emberével a szatmármegyei Olcsva határait járta.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 453. l. 1387.

János karbeli áldozár, az imént emlitett Mihálylyal egy időben s Mindszenti István király emberének társaságában részt vett ugyanazon Olcsva határjárásában.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 453. l. 1387.

Pécsi János, theologiae magister, felszentelt püspök s III. János váradi püspök helyettese. Fenmaradt egy eredeti levele, melylyel Fejér {114.} Gál várad-püspökii lakosnak a kápolnai Szent-Pál-rendüek javára tett végintézkedését irásba foglalta.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini. Kápolna. 1. 10. – Haan L. Békés megye hajdana. II. 34. l. 1387.

István karbeli, ki Vathai László király emberével a két Telegdit a fentebb emlitett hatalmaskodásért megidézte.*Br. Radvánszky B. sajó-kazai levéltára. 9. 10. 1387–1395.

Egri János kanonok.*Br. Vesselényi-család levéltára. – Fejér Gy: Codex dipl. IX. 1. 640. l. 1387–1390.

András karbeli áldozár, Szüz-Mária oltárának igazgatója. Urai János király emberével be akará iktatni Körösi Miklóst és Kelement Reszege negyed részének birtokába, de Reszegei Balás fegyveres kézzel ellenállt hatalmasul.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 432. l. 1388.

Mihály kanonok.*Br. Bánffy-család levéltára. 1388.

László karbeli áldozár, ki Egyeki Péter király emberével Bajori Márton, Skolasztika és Erzsébet, továbbá Egyeki Demeter birtokát Ladányt a nevezettek közt felosztá.*Leleszi orsz. levéltár. – Tudománytár 1841. évf. 376. s köv. ll.1389–1390.

Mihály karbeli pap.*Kállay-család levéltára. 1389.

István, Pál fia, baccalaureus in artibus, al-szerpap, IX. Bonifácz pápa nevezte ki kanonokká.*Római Dataria levéltára: Pontificatus Bonifacii anno I. 1389.

András őr-kanonok. 1391-től 1401-ig minden évben előfordul. 1396 táján Bertalan mester «zegeth»-i (szegedi?) várnagy s király embere társaságában a biharmegyei Szalacson Hercygh erdő határait kellett volna bejárnia, de Lászlónak, Lachk Miklós fiának hatalmaskodása miatt nem meré.*Leleszi orsz. levéltár. Metal. Bihar. 12. – Fejér Gy: Codex dipl. X. 2. 239. 382. ll. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Paulini. Kápolna. 4. 1. és 2. – Károlyi-oklevéltár: I. 237. l. jegyz. – Családi levéltárak. 1392–1401.

Móricz karbeli áldozár, Szent-Lajos oltárának igazgatója. Zimai István király emberével Dengelegi Bertalant és Lászlót bizonyos reszegei részbirtokba ellenmondás nélkül beiktatá.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 462–63. ll. 1393.

{115.} Benedek karbeli áldozár.*Br. Radvánszky B. sajó-kazai levéltára. 1393.

Simon karbeli áldozár, Szent-Kozma és Demjén oltárának igazgatója. Náprágyi Benedek király emberével megvizsgálta azon hatalmaskodást, melyet a Telegdi nemzetség tagjai a Putnokiak birtokán, Örvényesen és Look-on (ma Lakság Biharmegyében) elkövettek s hat ezer márka kárt okoztak.*Br. Radvánszky B. sajó-kazai levéltára. 1393.

Mocholai Arnold mester, kanonok, később dékán és szepesi olvasó-kanonok. Mocholai nemesek virágoztak hazánkban már a XIV-ik század közepén, legalább 1354-ben Mocholai Miklós panaszolja Lajos királynak, hogy Várhegye, máskép Bodolafalva nevü birtoka a sárosi várhoz foglaltatott. Arnold kanonokról meg olvassuk, hogy 1401-ben sárosmegyei birtokát, Botfalvát 166 forintért egy évre elzálogositá. A nevek, a kor, a hely megfelelvén egymásnak, bizvást következtethetük, hogy Arnold kanonok a nevezett nemesek családjából származott. Atyja Bálint volt s rokoni kötelék füzte a fentebb emlitett Upori Istvánhoz. Szerepelt a politikai téren is, és Zsigmond királynak, mint azt maga a király megvallja, hasznos szolgálatokat tőn ugy itthon, mint a római udvarnál. Szolgálatai jutalmául nyerte a királytól Upori Istvánnal együtt a békésmegyei Fav (?) birtokot; emellett azonban javadalmainak egyikét, a szepesi olvasó-kanonokságot, csaknem elvesztette.

Hosszas távolléte, valószinüleg római tartózkodása alatt hirét keltették, hogy nevezett olvasó-kanonokságától megfosztatott, mire Rozgonyi Simon országbirája Arnold kanonokságát azonnal hasonnevü fiának, Simonnak adományoztatta. Midőn pedig Simon kanonokból szepesi prépost lőn, üresen hagyott kanonokságába Kanizsay János primás, egymásután saját két káplányát helyezte be. Arnold végre is csak évek mulva, és csak királyi urának közbelépésével nyerhette vissza kanonoki javadalmát. Utóljára 1423-ban találkozunk vele.*Fejér Gy: Codex dipl. VI. 2. 305. – VIII. 2. 403. – X. 2. 238. – X. 6. 429 és 556 ll. – Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 35. l. – Nagy I: Magyarország családai. VII. 213 l. 1393–1423.

Lukács áldozár, III. János váradi püspök káplánya, ki püspöke parancsára átiratta a váradi káptalannal azon levelet, melynek erejénél {116.} fogva Ivánkaházi János saját részbirtokát böcsi Zudar János és Miklós fiainak elzálogositá.*Zichy-okmánytár: IV. 512. és 536. ll. 1393.

Tóbiás karbeli áldozár, Szüz-Mária oltárának igazgatója, ki Szügyi Ábrahám király emberével Beregmegyében birói idézést teljesitett.*Zichy-okmánytár: IV. 512. és 536. ll. 1394.

János karbeli áldozár. Szakálli István király emberével beiktatá Gyakházi Barabás fiait a biharmegyei Pethlend birtokába.*Ifj. Bölöni S. levéltára. 1394.

Domokos éneklő kanonok, de csupán egy évig. 1395.*Ifj. Bölöni S. levéltára.

István karbeli áldozár. 1397-ben Jánosdi Mihályt a biharmegyei Jánosd és Görbed részbirtokába beiktatá.*Br. Radvánszky B. sajó-kazai levéltára. – Ifj. Bölöni S. levéltára. 1395–1397.

Lőrincz bihari főesperes, ki mint Pál, kinevezett váradi püspök ügyvivője Rómában járt, valószinüleg püspökének megerősittetése végett.*Pray Gy: Hierarchia Hung. II. 178. l. 1396.

Gergely karbeli klerikus, ki Zalathnai János deák király emberével Olcsva és Apáti birtokok két harmad részébe Pásztai János országbirót, egy harmad részébe pedig Károlyi Andrást beiktatta.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 477. l. 1396.

Balás karbeli klerikus. Paczali Benedek király emberével Zadar Györgyöt, Benedeket és Domokost bélteki birtokukon megidézte.*Gr. Károlyi-oklevéltár: lad. 1. pro. 64. 1396.

Lukács éneklő-kanonok, a korán eltávozott vagy elhalt Domokos utódja; lehet, hogy a fentebbi két Lukács, a püspöki helyettes és káplán közöl az egyik. 1396-tól 1403-ig majd minden évben olvashatjuk nevét; ez utóbbi évben eltünik.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 479. l. és 237. l. jegyz. – Békésmegyei oklevéltár: 18. l. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial. V. Budens. 4. 37. – Családi levéltárak. – Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 306. l. 1396–1403.

János karbeli klerikus, ki Dománhidai János király emberével. Zudar Péter és István fiainak hatalmaskodását megvizsgálta és őket bélteki lakásukon megidézte; 1402-ben pedig Bélharangi Pétert, Jakabot és Jánost békésmegyei részbirtokaikba beiktatta.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 488. 489. és 490. ll. 1398–1402.

{117.} Gáspár karbeli áldozár. Keresi Demeter király emberével szintén idézni járt Szatmármegyébe.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 488. 489. és 490. ll. 1398.

Imre karbeli áldozár, ki Makrai Fábián király emberével megidézte Károlyi Lászlót és Andrást a Zudar János fejérvári prépost és Zudar György birtokain elkövetett hatalmaskodás miatt.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 488. 489. és 490. ll. 1398.

János áldozár, Vetési Tamás váradi prépost káplánya.*Kállay-család levéltára. 1398.

László kanonok.*Kállay-család levéltára. 1399.

Miklós karbeli áldozár. 1399-ben Thordai Lőrincz király emberével beiktatá Rábéi Miklós fiait: Imrét, Miklóst, Andrást és Jánost a békésmegyei Rábé részbirtokaiba.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 856. 2. – Békésmegyei oklevéltár: 17–18. ll. – Leleszi orsz. levéltár. 1399–1405.

##### XIV-ik század.

Balás karbeli áldozár, Szent-Erzsébet oltárának igazgatója, ki Görbedi László király emberével Henczhidai Bacho unokáit megidézte.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 511. és 514. ll. 1401.

Gergely karbeli klerikus, Szatmármegyében Sarmasági Zudar Péter fiai ellen vizsgálatot teljesitett.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 511. és 514. ll. 1401.

Péter karbeli áldozár.*Gr. Zichy-család levéltára. 1401.

János kanonok.*Br. Vesselényi-család levéltára. 1401.

László, Peller (?) fia, áldozár Váradon, de hogy karbeli volt-e vagy pedig a város valamely egyházának lelkésze? az nincs megjelölve.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: D. L. 8772. 1402–1406.

Domokos őr-kanonok, egyházi jogtudor. 1402-ben tűnik fel először s 1417-ig minden évben találkozunk vele. Tudományossága utat nyitott számára a kosztniczi zsinatra is, melynek atyái közt mint váradi prépost emlitettik. Székeskáptalani prépost nem lehetett, mert e méltóság Domokos váradi kanonoksága idejében más kezekben volt, és {118.} igy hacsak a zsinati tudósitónak tévedést nem akarunk tulajdonitani, azt kell feltételeznünk, hogy a kiskáptalan prépostságát viselte.*Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 306. l. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Monial. V. Budens. 4. 37. – D. L. 8772. – N. R. 840. 15. – 396. 39. – 958. 33. – Paulini Kápolna. 3. 4. – Békésmegyei oklevéltár: 20. 21. és 31. ll. – Fejér Gy: Codex dipl. X. 4. 622. és X. 8. 582. ll. – Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 552. l. – Szirmay A: Szatmár vármegye esm. II. 323. l. – Családi levéltárak. 1402–1417.

János karbeli áldozár.*Kállay-család levéltára. 1403.

Bertalan karbeli áldozár.*Kállay-család levéltára. 1403.

Jakab éneklő-kanonok, de csak két, legfeljebb három évig volt tagja a káptalannak; azontul nyomtalanul eltünik.*Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár: 20. l. – Leleszi orsz. levéltár. 1405–1406.

Balás kanonok, ki Kowári Pál nádori főjegyzővel felosztja a biharmegyei Gabrián-monostorát Debrczeni István és László leányai s az utóbbinak nővére közt.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 630. l. 1405.

Kusalyi Jakch Dénes kanonok, 1427-ben éneklő-kanonok s még ugyanazon évben váradi püspök.*Lásd e munka I. köt. 249. s köv. ll. 1405–1427.

Lukács, gyulafejérvári székesegyházi főesperes, erdélyi s váradi kanonok.*Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 382. 1406.

László karbeli áldozár.*Kállay-család levéltára. – Budai orsz. levéltár kincstári osztály: N. R. 74. 19. 1406–1410.

György karbeli áldozár.*Kállay-család levéltára. 1406.

Pesti János kanonok.*Leleszi orsz. levéltár. 1406.

Miklós éneklő-kanonok, de csak egy évig.*Fejér Gy: Cod. dipl. X. 4. 622. l. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 61. 29. 1407.

Balás karbeli.*Budai országos levéltár kincst. oszt. 1408.

Benedek karbeli klerikus, ki Egri Tamás és Rapolthi László {119.} szatmármegyei szolgabiróval Károlyi Lászlót és Jakabot Olcsva és Apáti birtokába beiktatta.*Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 554. l. 1408.

András éneklő-kanonok, a fentebbi Miklós utódja már 1408-ban s 1421-ig gyakran találkozunk vele. Időközben a káptalani dékánságot is viselte s több hiteles-helyi kiküldetésben vett részt. Igy 1417-ben Barlabásy Mihály király emberével beiktatá Upori István erdélyi püspököt és atyjafiait a beregmegyei Gelényes és Chama birtokokba, melyeket a királytól uj adomány czimén nyertenek.*Fejér Gy: Cod. dipl. X. 4. 838. – X. 5. 741. ll. – Gr. Károlyi-oklevéltár: I. 552. l. – Békésmegyei oklevéltár: 21. 30. 33. ll. 1408–1421.

János karbeli áldozár, Evangelista-Szent-János kápolnájának igazgatója s egyszersmind kiskáptalani kanonok.*Br. Vesselényi-család levéltára. 1408.

András karbeli áldozár, Szent-Bertalan apostol oltárának igazgatója.*Zsélyi levéltár. – Br. Vesselényi-család levéltára. 1410–1414.

Fülöp áldozár, Szent-Pál oltárának igazgatója.*Leleszi orsz. levéltár: Metal. Bihar. 4. 1411.

Conradus de Cardinis de Florentia, 1411-től kezdve olvasó kanonok, utóbb prépost.*Lásd fentebb a prépostok közt. 1411–1421.

András karbeli áldozár, Szent-Jakab oltárának igazgatója.*Br. Vesselényi-család levéltára. 1412.

Tamás karbeli klerikus.*Kállay-család levéltára. 1413.

Domokos karbeli klerikus*Kállay-család levéltára. 1413.

László, Scolari András váradi püspök helyettese és olvasókanonok, de csak ideiglenesen 1413–1415 évek közt, mintegy szintén helyettesitve a fentebb emlitett Konrád olvasó-kanonokot.*Szirmay A: Szatmárvármegye esm. II. 323. l. – Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár 30. és 31. ll. – Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 3. l. 1413–1415.

Miklós karbeli klerikus.*Kállay-család levéltára. 1414–1418.

András áldozár, Szent-Bertalan oltárának igazgatója.*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 7. és 17. ll. 1414.

János karbeli klerikus, az előbbeni András áldozárral jelen volt {120.} azon egyezségnél, melyet Károlyi András és Bagosi Péter békebirák közbejöttével a közép-szolnok-megyei Szántón egymással kötöttek.*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 7. és 17. ll. 1414.

Pankothai János, «studiosus vir», mondja felőle a fentebbi László vikárius, ki őt kiküldé, hogy Széplaki Lőrincz leánya, Anna, leányi negyedét Vetési Tamás váradi prépostnak mint a nevezett Anna örökösének részére a Charnai János és Borsi Mihály fiainál levő birtokokból kiszakaszsza.*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 7. és 17. ll. 1414.

János kanonok. Tamás préposttal s a következő Orbán kanonokkal együtt megjelent Zsigmond király előtt azon kérelemmel, hogy a király a káptalan némely birtokaira uj adománylevelet adna. Kérelmök nem maradt sikertelen.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 5. 570. l. Ugyanezen oklevél olvasható Mátyás király 1477-iki átiratában Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 378. – Br. Bánfy-család levéltára. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 847. 31. 1415.

Orbán kanonok, kiről fentebb volt szó, s ki Nagy Péter király emberével a biharmegyei Pethlend határait járta.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 5. 570. l. Ugyanezen oklevél olvasható Mátyás király 1477-iki átiratában Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 378. – Br. Bánffy-család levéltára. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 847. 31. 1415–1416.

András karbeli áldozár, ki Thordai Imre király emderével Rábéi Gergelyt és Ágostont a békésmegyei Rábé birtokába beiktatá.*Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár. 30. l. 1415.

Mode (?) János, a szépművészetek mestere, ó-budai olvasó-, s egyszersmind váradi kanonok. Az ó-budai egyetem eddigelé ismeretes, kevés számu tanárai között nem fordul elő, de azon körülmény, hogy az egyetem tanárai az ó-budai prépostság kanonokjai közől kerültek ki,*E munka első kötete 217. l. s az olvasó-kanonok, minő János mester is vala, első sorban épen a tanitásra volt hivatva, – arra enged következtetnünk, hogy káptalanunk e tagja is egyike volt azon egyetem tanárainak. Különben is János mester a bécsi s a többi egyetemek tanáraival jelen volt a kosztniczi zsinaton, részt vett annak tárgyalásaiban s tagja volt azon küldöttségnek, mely András kalocsai érsek vezetése alatt átadá Zsigmond királynak a zsinat ama végzését, melylyel Magyarország sérelmeit megszünteté.*E munka első kötete 236–37. l. 1415.

Bertalan karbeli áldozár, ki előtt Fudy János s Nyüvedi Miklós {121.} és Veton Pázmán Andrásné kenézi részbirtokán Biharmegyében megosztoztak.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 689. 2. – Br. Bánffy-család levéltára. 1416.

Márton karbeli áldozár.*«præsentibus nostris testimoniis, videlicet Martino et Dionysio Chori Ecclesiæ nostræ Lectoribus» mondja a váradi káptlannak a kérdéses osztályról szóló levele, de itt a «Lectoribus» szóban hiba van vagy legalább semmi esetre sem jelenthet olvasó-kanonokokat, mert a székesegyháznak csak egy ilyen kanonokja volt s az az egy egyéb teendői, s még inkább előkelő állása miatt nem szokott kiküldetésekbe járni. Fejér Gy: Codex dip1. X. 5. 737. l. – Leleszi orsz. levéltár. 1416.

Dénes szintén karbeli, ki az imént emlitett Márton kartársával a Hunt-Pázmán nemzetség némely tagjai közt a biharmegyei Királyi, Terebes birtokokat felosztá. Mint egyszerü áldozárról emlités van róla 1410-ban is.*«præsentibus nostris testimoniis, videlicet Martino et Dionysio Chori Ecclesiæ nostræ Lectoribus» mondja a váradi káptlannak a kérdéses osztályról szóló levele, de itt a «Lectoribus» szóban hiba van vagy legalább semmi esetre sem jelenthet olvasó-kanonokokat, mert a székesegyháznak csak egy ilyen kanonokja volt s az az egy egyéb teendői, s még inkább előkelő állása miatt nem szokott kiküldetésekbe járni. Fejér Gy: Codex dip1. X. 5. 737. l. – Leleszi orsz. levéltár. 1416–1420.

János őr-kanonok, Domokos jogtudor utódja, de csak négy éven át látjuk e káptalani méltóságban, Zeleméri Lászlóval közösen megszerezte Poroszlai Jánostól zálogjogon ennek Poroszlón létezett részbirtokait s azokba 1420-ban mindketten be is iktaták magukat. Valószinű, hogy János kanonok szintén Zeleméri volt.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 744. 36. – 840. 17. –Paulini. Kápolna. 3. 1. – Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár. 33. l. – Orthmayr és Szentkláray: Tört. adattár Csanád-egyházmegyéhez. II. 360. l. – Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 55. l. 1417–1421.

Zapulai János. A beregmegyei Lompértháza (ma Beregszász) előkelő plebánia lelkésze. Zsigmond király Kosztniczból, hol a zsinaton időzött, ajánlotta őt a kanonokságra; alig kételkedhetünk, hogy a királyi ajánlott kellő figyelemben részesült és Zapulai János tagja lőn Szent-László váradi káptalanának.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 5. 813. l. – Keresztury I: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 85. l. De e királyi ajánlat még más tekintetben is érdekes, amennyiben itt látjuk először, hogy Zsigmond király, ki a magyar királyok püspöknevező apostoli jogát csak imént vivta vissza, a kanonoki kinevezést is ama jog körébe vonta, hol az később állandóan meg is maradt.

Mi Zapulai János származását illeti: családja némelyek szerént ugyanaz, mely Zápszonyi néven ismeretes;*Lehóczky T: Beregvármegye monographiája. I. 357. l. mások ellenben a királyságig {122.} emelkedett Zapolyai családdal hozzák kapcsolatba.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 5. 550. l. jegyz. Annyi bizonyos, hogy családja Beregmegye legelső tisztségeit viselte: atyja Gáspár, valamint nagyatyja Tamás is, beregi alispánok valánok s ő maga a megye főhelyének plebánosa. 1417.

Vincze karbeli klerikus, Genchy Tamás király emberével a Domahidyak és társaik hatalmaskodását, melyet a Károlyiak ellen elkövettek, megvizsgálta s őket a király elé idézte.*Gr. Károlyi-család levéltára: lad. 10. nro 3. 1418.

Mihály karbeli áldozár, Szent-Zsigmond király oltárának igazgatója, ki Bélmegyeri Mátyás király emberével Deteri Miklóst a békésmegyei Chorna birtokába iktatta.*Haan és Zsilinszky: Békésmegyei oklevéltár. 33. l. 1419.

György karbeli, ki Nyéstai György király emberével Pethlendi Imre s Haranghi Pál birtokait a korona részére lefoglalá.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 847. 34. 1419.

Rechey (Récsei?) András kanonok. Midőn Esztári Bálint király embere és fr. Tamás a leleszi konvent bizonysága a biharmegyei Székelyhid és Tulokd határait járta, András kanonok, mint a szomszédok egyike s a váradi káptalan birtokjogainak s érdekeinek őre, szintén jelen volt.*Leleszi orsz. levéltár: Metal. Bihar. 10. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 1049. 4. §. 15. 1419.

M… kanonok; neve az illető oklevélből kiszakadt s csak kezdőbetüje maradt meg. Az imént emlitett székelyhidi határjárásnál káptalana nevében hasonlóképen megjelent.*Leleszi orsz. levéltár: Metal. Bihar. 10. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 1049. 4. §. 15. 1419.

Antal karbeli klerikus.*Kállay-család levéltára. 1420.

Ágoston mester, kanonok; bereki Péter király emberével beiktatta Albini Zólyomi Tamást a biharmegyei Horo praedium birtokába.*Nagy I. közleménye. Gr. Keglevich-család levéltára. 1421.

Péter karbeli; Baaki János király emberével eltiltá György orodi prépostot a «Marosközi» föld kizárólagos használatától, minthogy az a prépost s káptalanánok közös birtoka.*Tört. adattár Csanád-egyházmegyéhez. II. 359. l. 1421.

{123.} Simon karbeli áldozár.*Kállay-család levéltára. 1421.

Balás karbeli klerikus*Kállay-család levéltára. 1422

János karbeli áldozár s kiskáptalani kanonok.*Kállay-család levéltára. 1422.

Lukács karbeli klerikus.*Kállay-család levéltára. 1422.

István karbeli klerikus. Koroghi Pál király emberével vizsgálatot tartott Olnodi Zudar Benedek és Jakab ellen, kik jobbágyaikkal Károly Mihály fiainak birtokát, a szatmármegyei Apátit megrohantatták, ott rabolva, égetve, kétezer forint ára kárt okoztak, sőt még a király jobbágyainak ott legelő sertéseiből is nyolczvannégyet leöltek.*Gr. Károlyi-család levéltára: lad. 14. nro. 35. és 10. 96. 1422.

Bertalan karbeli klerikus, ki Genchi János király emberével a Kydeiket a szatmármegyei petrii erdők felégetése miatt a király elé idézte.*Gr. Károlyi-család levéltára: lad. 14. nro. 35. és 10. 96. 1423.

Szabolcsi István kanonok. Azon körülmény, hogy perben állt Upori Lászlóval, ki István kanonok egyik jobbágyát megverte, arra mutat, hogy osztályos atyafia lehetett az Uporiaknak, kik szintén szabolcsi birtokosok valának.*Leleszi országos levéltár. 1424.

Márton kanonok, mint János szepesi kanonok rokona s evvel együtt számos felvidéki falu birtokosa tünik fel.*Hazai oklevéltár (Dessewffy). 378. l. 1424.

István olvasó-kanonok. Rövid ideig viselhette e káptalani méltóságot s csak két évben fordul elő neve.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 6. 637. l. – Br. Vesselényi-család levéltára. 1424–1425.

Miklós éneklő-kanonok, mint előbbeni kartársa szintén csak két évben tűnik elő.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 6. 637. l. – Br. Vesselényi-család levéltára. 1424.

László őr-kanonok. A XV-ik.század harmadik tizedének legelső évei válságosak lehettek a váradi káptalanra nézve; legtekintélyesebb tagjai közől hármat, az olvasó-, éneklő-, s őr-kanonokot rövid három év alatt ujak váltják fel, de ezek ismét alig három év mulva ujra másoknak engednek helyet. László őr-kanonok még emlitett két társánál is rövidebb ideig birta az őr-kanonokságot s emlékezete is csupán egy évből maradt fenn.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 6. 637. l. Állitólag a történeti nevü Csáky nemzetségből származott s György visegrádi várnagy és Szatmár, Ugocsa s Kraszna megyék {124.} főispánjának fia volt. Meghalt 1425-ben valószinüleg fiatalon, mert éltesebb testvérét még évtizedek mulva is életben látjuk.*Nagy I: Magyarország családai. III. 73. l. és Pótkötet 170. l. 1424.

Bálint őr-kanonok. A fentebbi László utódja, 1433-ig találkozunk nevével, azontul nyomtalanul eltünik.*Kállay-család levéltára. – Budai országos levéltár kincst. oszt.: N. R. 856. 7. – 689. 23. – Fejér Gy: Codex dipl. X. 7. 306. l. – Br. Vesselényi-család levéltára. – Haan L: Békésmegye hajdana. II. 54–56. ll. 1425–1431.

László karbeli klerikus.*Kállay-család és ifj. Bölöni S. levéltára. 1425.

András, Krisztus urunk szent teste oltárának igazgatója, ki Vásári Andrást a biharmegyei Erdő-Gyarak birtokába beiktatta.*Kállay-család és ifj. Bölöni S. levéltára. 1426–1427.

György, karbeli áldozár.*Kállay-család és ifj. Bölöni S. levéltára. 1426.

Antal karbeli áldozár. A szabolcsmegyei Bajon részbirtokába Széki Jánost és Miklóst beiktatta; hasonlóképen beiktatni akará Kállai Petronellát, Szaniszló leányát Nagy-Kálló s tartozékainak felébe, valamint egyéb szabolcs-, bereg- és szatmármegyei birtokokba, de Kállay István, Szaniszló unokája ellenmonda.*Budai országos levéltár kincst. oszt.: N. R. 856. 7. és 35. 40. 1427.

Nagymihályi Antal mester, kanonok. Valószinü, hogy a fennemlitett Moghi László főesperes családjába tartozik, kinek testvéröcscse, Jakab, Nagymihály biharmegyei birtokáról felvette a Nagymihályi nevet. Különben Antal kanonok jó gazda lehetett s birtokszerzéssel is foglalkozott; igy Wathay János részbirtokát, mely a biharmegyei Ősiben létezett, hatvan forintért zálogba vette.*Budai országos levéltár kincst. oszt.: Paulini S. Hyeronimi. Cserősi. 2. 1. 1427.

Péter olvasó-kanonok. Ha a jelek tévutra nem vezetnek, ugyanaz, ki későbbi oklevelekben Vépi-nek neveztetik. Vezetékneve után indulva, minthogy épen e korban kezdék széltében az embereket birtokuk vagy származásuk helynevével megkülönböztetni, – dunántuli, nevezetesen vasmegyei lehetett, hol Vép várost találunk ma is. Mily körülmények révén jutott Váraddá, és pedig a váradi káptalanba? még ismeretlen.

Biztosabb emlékének fönmaradását a bazeli zsinat (1431–1442.) azon végzésének köszönhetni, mely a szakadár görögök megtéritését s a zsinatra való meghivását határozá el, és hogy a zsinatra annál {125.} könnyebben megjelenhessenek, költségeik fedezése végett 25-dik ülésében (1437. május 7.) rendelé, hogy az egyházi javadalmaktól évenkint tizedet szedjenek, e czélra a hivek adakozzanak, azok pedig, kik adakozni fognak, teljes búcsuban részesüljenek.

Erre nem is egészen egy év mulva, Vépi Péter váradi olvasókanonokot ugy látjuk, mint az emlitett búcsunak nálunk országos hirdetőjét, s az adományok gyüjtőjét. Nevezetesen 1438. márczius 26-án, midőn Maczedoniai Donchot s nejét, Zsófiát, továbbá László, István, Klára, Dorottya gyermekeit az emlitett búcsuban részesiti azon érdekes záradékkal: «nehogy e búcsuban bizva, könnyen vétkezzenek, mert akkor annak semmi hasznát nem látják.»*«ne prætextu huiusmodi gratiæ delinquet, alias dictæ indulgentiæ sibi non prodessent.» Br. Révay-család levéltára: Diversarum familiarum. 2. 13.

Különben Vépi Péter kanonok egyike volt a váradi káptalan azon tagjainak, kik Szent-László városán a szülőföld szeretetével csüngve, annak jólétét s közművelődése érdekeit szivökön viselék, sőt nagyobb áldozattal elő is mozditák. Ő volt az, ki a káptalani iskola mellett, melynek olvasó-kanonoki állásánál fogva igazgatója vala, menházat alapitott szegény tanulók számára, s ezáltal mig egyrészt az anyagi küzdelem s nélkülözés sanyaruságától mente meg számtalan ifju keblet, másrészt lényegesen hozzájárult hazánk s nemzetiségünk jövőjének biztositásához.*Lásd e munka első kötetének 254. lapját. Azon férfiak közől, kik mint Váradi Péter kalocsai érsek, (Gerendi Miklós erdélyi püspök, Oláh Miklós esztergomi primás Várad iskolájából kerültek ki s bár különböző téreken, de mindenütt a hazának szolgáltak, – kétségkivül számosan valának, kiket Vépi kanonok intézete ápolt s vezérelt a magasabb pálya felé. Ez intézet közelebbi sorsa azonban még ismeretlen; némi nyomok arra mutatnak, hogy Vépi jelentékeny földbirtokot is csatolt alapitványához,*Lásd alább 1453 évnél: Szegedi László mester. de csak annyi bizonyos, hogy az intézet 1507-ben még állt*Lásd alább 1507 évnél: Váradi István. s valószinűleg a XVI-ik század közepének zavaraiban sem enyészett el egészen, hanem csak eredeti rendeltetésének szinezete változott s alapját képezé a protestansok hirre emelkedett váradi iskolájának.

Vépi Péter egy negyedszázadig viselte az ép oly jelentékeny, {126.} mint terhes olvasó-kanonoki tisztet, mely idő alatt egyszer, 1441-ben a váradi káptalan első méltósága, a prépostság is megüresedett. Vépi hosszu szolgálatánál s érdemeinél fogva mindenesetre jogosan igényelheté a kitüntetést, hogy testülete fejévé emeltessék, de ugyanekkor váratlanul és soron kivül előlépett Vitéz János; ily férfiuval Vépi sem mérkőzhetett meg. Az egyszer tova lebbent szerencse pedig ritkán tér vissza megint. 1445-ben, midőn Vitéz János püspökké neveztetésével a préposti szék ujból megüresedett, Vépi, a már sirja szélén álló férfiu ismét mellőzve lőn. Három év mulva végleg el is tűnik szemeink elől.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 856. 7. – 689. 23. – 689. 10. – 955. 26. – 522. 46. – 1251. 28. – D. L. 13688. – N. R. 522. 39. – Paulini. Kápolna. 1. 7. – 3. 4. – Fejér Gy: Codex dipl. X. 7. 306. – Hazai okmánytár: VII. 459. l. – Hunyadiak kora: X. 217. l. – Családi levéltárak. – Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 56. l. 1427–1448.

Antal, Miklós fia, éneklő-kanonok s dékán; lehet, hogy az előbb emlitett Nagymihályi. 1428 tavaszán uj püspöke Jakch Dénes nevében Romában járt a kereszténység atyjának üdvözletére, mely alkalommal püspöke kineveztetéséért a szokott szolgálati dijat, kétezer forintot is lefizette.*Pray Gy: Hierarchia Hung. II. 180. l. – Előbb idézett források. 1428–1433.

Mihály karbeli áldozár, ki a biharmegyei Pethlend negyedébe Pethlendi Györgyöt beiktatá.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 847. 28. 1429.

Pestesi János kiskáptalani prépost és székesegyházi kanonok. A következő négy kanonokkal együtt képezék azon küldöttséget, melyet a váradi káptalan sérelmeinek orvoslása végett Zsigmond királyhoz menesztett.*E munka első kötete 252–53. ll. 1429.

Márton kanonok. 1429.

Antal kanonok. 1429.

Péter kanonok. 1429.

Miklós kanonok 1429.

Leszteméri János mester, Mátyus fia. Kihalt családja a zemplénmegyei Lasztomér falutól, mint ősi birtokától vette nevét. Kortársa, földije s talán rokona is volt Upori István püspöknek, kinek befolyásával {127.} juthatott Váradra is. Először 1429-ben látjuk mint már kanonokot, de nem Váradon, hanem atyai örökén Lasztoméron, hol lakása van s a község egyházában mondja miséjét. Huzamos volt-e ez ott lakása s mi tartotta őt távol a káptalani szabályok ellenére a székesegyháztól? az nincs felemlitve. Ezenkivül még csak egyszer, 1436-ban találkozunk vele, midőn mint káptalanának kiküldötte a sági konvent prépostjának, Bálintnak előterjesztése következtében az esztergomi káptalant Perecsen, Hidvég és Visk hontmegyei falvak piaczain megidézi.*Leleszi országos levéltár: 1429. – Nagy I.: Magyarország családai. VII. 35. l. – Fejér Gy: Codex dipl. X. 7. 820–22. ll. Fejér Gy. megjegyzi, hogy itt inkább a váczi káptalan kiküldöttje értendő s indoka csupán a távolság Várad és Hontmegye közt, de az oklevél legalább nyomtatásban határozattan váradi káptalant emlit s annak kiküldötte: «Joannes de Kezthomer.» 1429–1436.

Balás karbeli klerikus; lehet, hogy épen az, ki fentebb, 1422. évnél előfordul, de ez esetben már nyolcz éven át készült volna, mint papjelölt az egyházi pályára. És ez mindenesetre érdekes adat lenne papjaink neveléséhez. Az oklevelek következetesen megkülönböztetik az áldozárt a papdiáktól (klerikus).*Gr. Vay-család levéltára. 1430.

István mester, kanonok, ki előtt bélteki Drágfi Sándor és Nagybánya városa polgárai Szatmáron egymással kibékéltek.*Fejér Gy: Codex dipl. X. 7. 303. l. 1430.

Máté áldozár, Szent-Márton oltárának igazgatója, ki Komádi László király emberével beiktatást akart teljesiteni Pethlenden, de ellenmondással találkozott.*Budai országos levéltár kincst. oszt.: N. R. 847. 36. 1430.

Balás mester, Szent-Imre oltárának igazgatója. Kémeri Miklós király emberével Székelyhid és Kereki közt határjárást tartott.*Nagy I. közleménye. – Gr. Keglevich-család levéltára. 1430.

László karbeli klerikus, ki Chykodi Bálint király emberével a Szarvadiak és társaik hatalmaskodását, melyet a Kaplony nemzetségbeliek szatmármegyei birtokán, Csomaközön elkövettek, megvizsgálta.*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 132. l. 1431.

Péter. Szirmay Antal történetiró szerént az ős Vay nemzetség sarjadéka, 1431-ben váradi őr-kanonok s a szabolcsmegyei Vaja falu azon része, mely az ő osztályrészéül jutott, róla, mint kusztosz kanonokról {128.} neveztetett el Kusztos-végnek.*Szatmárvármegye esmérete. II. 365. l. A dologban nincs lehetetlenség, mert Várad mellett is az őr-kanonok rendes birtoka Kusztoszfalvának neveztetett, de Péter 1431-ben nem lehetett váradi őr-kanonok, mert ez évben sőt még 1433-ban is a fentebb emlitett Bálint viselte az őr-kanonokságot.

Pál karbeli áldozár. 1431-ben ujból megkisérlé ama beiktatást, mely a fentebb emlitett Máté áldozárnak nem sikerült, de szintén ellenmondással találkozott; két év mulva a békésmegyei Bélmegyeren teljesitett ismét beiktatást s ezuttal ellenmondás nélkül.** Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 847. 36. – Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 56. l. hol neve: «Paulus Thuri, de ez kétségkivül a «chori» hibás olvasásából ered. 1431–1433.

Máté karbeli klerikus. Kydei Balás király emberével Szatmármegyében a Dománhidiak hatalmaskodását vizsgálta meg.*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 148. l. 1434.

Pál éneklő-kanonok, négy évből ismerjük, de csak puszta nevét.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 689. 10. – 955. 2. – 522. 46. – Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 60. l. – Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 211. l. 1435–1438.

Gúti László őr-kanonok; öt évben fordul elő, de szintén csak puszta neve.*Az imént idézett források és Hazai okmánytár: VII. 459. l. 1435–1439.

Mátyás mester, Szent-Gellért oltárának igazgatója. Endrődi Harasztos Demeter király emberével határt járt a békésmegyei Ege és Ladány közt.*Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 59. l. 1435.

Miklós karbeli klerikus. Kydei Balás király emberével megvizsgálta azon hatalmaskodást, melyet Zudar Benedek és Jakab fiai a szatmármegyei Olcsván elkövettek.*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 156. l. 1435.

Antal széke káptalani sekrestyés, Szent-Lajos hitvalló oltárának igazgatója; lehet, hogy ugyanaz, kivel mint egyszerű áldozárral 1427-ben találkoztunk. 1435-től kezdve gyakran járt káptalani kiküldetésben, igy a többek közt 1442-ben Szarvasszai Sándor király emberével a marmarosmegyei Hosszumező mellett, Tarnócz-Körtvélyesen {129.} létezett és Szent-Mihály főangyal tiszteletére szentelt klastrom kalugyer szerzetéseit beiktatá a nevezett Körtvélyes birtokába ellenmondás nélkül.*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 162. 165. 192. ll. – Ulászló király iktató parancsa, mely kelt Budán szept. 27. 1442. – Budai országos levéltár kincstári oszt. D. L. 13688. 1435–1442.

Gyulai István Evangelista Szent-János kápolnájának igazgatója. Imént emlitett Antal társával együtt egy részről Szepesi Lászlót, Miklóst és Pércsi Zanyó Pétert, más részről Vetési Jakabot megosztoztatta ér-adonyi s ragáldi részbirtokaikon.*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 162. és 167. ll. 1435.

Domokos kanonok. Pecheli Benedek király emberével Reszegei Györgyöt a reszegei és mezőreszegei részbirtokokba Szarvadi István özvegyének, Ilonának, más néven Miklós-asszonynak ellenére beiktatta.*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 162. és 167. ll. 1436.

Péter egyházi jogtudor; sulyos viszonyok között, a hussziták mozgalmainak idején volt V. János váradi püspök helyettese.*Budai országos levéltár kincst. oszt. D. L. 1148. 1536.

Miklós kanonok; valószinüleg az alább következő Gyulay.*Budai országos levéltár kincst. oszt. D. L. 1148. 1436.

László kanonok, tagja egyszersmind a gyulafejérvári káptalannak és szatmári főesperes. Egyike volt azon választott biráknak, kiknek az Izsákay nemesek s Besenyei László birtokperét kellett volna eldönteni; különben László kanonok maga is perelt Albert tasnádi vikáriussal, kit a történelmünkben oly nevezetes Julián bibornok s apostoli követ előtt arról vádolt, hogy az ő hatósága jogait többszörösen megcsorbitja. A per kimenetele ismeretlen.*Budai országos levéltár kincst. oszt. D. L. 1148. – Jerney I: Tudománytár. (1842. nov. füz.) 321. l. 1436.

Márton karbeli pap.*Kállay-család levéltára. 1436.

Gergely Szüz-Mária oltárának igazgatója; szó van róla 1437-ben is.*Kállay-család levéltára. 1436.

László áldozár, Szent-Zsigmond oltárának igazgatója. Tychodi Mihály király emberével visszahelyezé Szarvadi István özvegyét bizonyos reszegei erdők s rétek birtokába, Reszegei Györgyöt és fiait pedig, kik azon erdőt s rétet hatalmasul elfoglalták, törvénybe idézte.*Gr. Károlyi oklevéltár: II. 196. l. 1437.

{130.} Bálint áldozár, Szentlélek oltárának igazgatója, ki Albert király parancsára Borsi Gergely királyi emberrel be akará vezetni a biharmegyei Pelbárthida birtokába Majusnak fiát Pétert. Előfordul, ha ugyan nem más személy, 1452-ben is.*Budai országos levéltár kincstári oszt. N. R. 522. l. – Kállay-család levéltára. 1438.

Hosszaszai Bothon István. Egyike azon magyar papoknak, kik a szolgálataik árán szerzett vagyon és befolyással felszinre emelék az igénytelen családot is, melyből származának. Atyja Péter volt, de a kinek lakhelyéről nincs biztos tudósitásunk. Előneve után itélve, lehetett biharmegyei, legalább e megyében két Hosszuaszó is volt: az egyik a Sebes-, a másik a Fekete-Körös vidékén;*A Sebes-Körös völgyi neve ma Kis-Ujfalu, de hajdan, 1236-ban is Hosszuaszó. Ifj. Kubinyi F: Árpádkori oklevelek. 13. l. – Fejér Gy: Codex dipl. IV. 65. l. de itt számtalan hibával. e megyére utalnak egyéb, alább érintendő körülmények is.

István neve 1437-ben merül fel először, de akkor már dömösi prépost, a királyi iroda főjegyzője, és Zsigmond király az ő érdemeiért, különösen azokért, melyeket Csehországban a hussziták megtéritésével szerzett, – nekie és általa fivérének Péternek adja a biharmegyei Félegyháza negyedrészét.

Ezentul eléggé sürün találkozunk nevével, mert István prépost ügyes férfiu volt, ki egymásután hat, különféle kormány alatt mindig képes volt fentartani magát, és «állását jól tudta értékesiteni».

Erzsébet királyné szintén dicsérőleg szól hűsége s ügyességéről, melyet mind atyja Zsigmond – mind elhalt férje Albert életében «a legnehezebb ügyek elintézésében» is tanusitott, s ezért a magtalanul elhalt Halmi Zsigmondnak Halom és Wechech (Vecsés?) pestmegyei birtokaival őt s fivérét Pétert ajándékozá meg.*A király eredeti levele «Datum Pragæ in festo omnium sanctorum. 1437.» Budai országos levéltár kincstári oszt. N. R. 521. 46. – Fraknói V: Vitéz János. 64. l. – A királyné eredeti levele «Datum Budæ in festo epiphaniæ d. 1440.» Budai országos levéltár kincstári oszt. N. R. 522. 40.

Ugyanezen oklevélből értesülünk arról is, hogy István prépost időközben a váczi éneklő- s a váradi kanonokságot is megszerezte és hogy fivérével régi előnevök helyett a mindenesetre rövidebb Tahi (de Thoh) nevet vevén fel valószinüleg a szintén pestmegyei Tah-ról, {131.} mely eszerént hasonlóképen birtokuk lehetett. Nevezték ugyan még őket bihari birtokukról Félegyháziaknak is, de végre a Tahi név lőn elfogadva, mely lassan-lassan feledéssel boritá az ősi, de kissé köznapias Bothos nevet is. Tahi néven szerepelnek később utódaik: János, Bernát és Ferencz, mely utóbbi fegyvertársa volt Zabardy Mátyás váradi püspöknek.

De István prépost nemcsak királyi adományok, hanem szerzemények által is igyekvék családjának anyagi helyzetét kedvezőbbé tenni. Valóban jó rokonnak kellett lennie, mert a reája vonatkozó birtok-levelek egyikéből sem hiányzik testvérének Péternek neve. Igy 1443-ban, midőn már egyszersmind Szent-Tamás esztergomi prépostja is, Váradon a Csonka nevü hegyen két szőlőt vásárol, egyet a Várad-Velenczén lakó Szücs Györgyné, azelőtt Katona Péternétől egy hordó boron s két arany forinton; egy másikat pedig Márton deák káptalani jobbágytól 20 tiszta arany forintért s e szőlőket szintén nemcsak a maga, hanem Várad-Velenczén lakó testvérének Péternek nevére is iratja.*Budai országos levéltár kincstári oszt. N. R. 522. 39. – 482. 25. – Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 233–235. ll.

Esztergomi prépostsága mellett ugy látszik, hogy megtartá a dömösi prépostságot is, legalább élete végén egy 1465-iki oklevélben még dömösi prépostnak neveztetik.*Budai országos levéltár kincstári oszt. N. R. 522. 39. – 482. 25. – Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 233–235. ll.

Időközben megszerzé az emlitett Félegyházának többi részeit is, s ámbár azoknak birtokában nemcsak V. László, hanem Mátyás király is «a neki s atyjának tett hű szolgálatokért» megerősiték őt: mind e mellett e birtok sok ellenmondást és pert hozott fejére.

1465–1473. évek közt kellett elhalnia, mert az előbbeni évben még életben volt, de ez utóbbiban már mint «néhai» emlittetik.*

Budai országos levéltár kincstári oszt. N. R. 482. 26. – 522. 46. – 521. 50. – 482. 25. – 513. 29. – 314. 27. – 516. 6. – 521. 38. – 522. 7. 29. 38. – Pray Gy: Epistolæ Procerum. I. 377. l. – Verancsics A: Összes munkái. II. – Budai F: Polgári lexicon. III. 260. s köv. ll. E források nyomán a következő családfa-töredék állitható össze:

Hosszasszai Bothos Péter; István 1437. kir. főjegyző, prépost-kanonok 1465.; Péter de Tah 1437–1465.; Péter. 1509.; Miklós.; Márton.; Ambrus.; Tahy János főkapitány 1528. a vranai perjelség gubernátora.; Miklós. 1528.; Márton. 1528.; Tahy István 1476.; István.; Ferencz.; András.; Bernát. 1542.; Kata Cseri Balázsné.; Ferencz.; György.; János, neje Zrinyi Ilona 1568.

Gyulai Miklós mester, kanonok, talán épen az, ki 1436-ban mint Péter fia a krakkai egyetem anyakönyvébe van bejegyezve. Először 1438-ban tünik fel, midőn Zsákai Bálint deák király emberével a biharmegyei Félegyháza azon részébe, melyet Zsigmond király Hoszszaszai {132.} Bothos Istvánnak s Péternek adományozott, ezeket beiktatá.*A király adománylevele kelt Prágában «in festo Omnium Sanctorum» (november 1.) 1437. Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 522. 46. 1443-ban az elhalt vagy eltávozott Gál éneklőkanonoknak lett utódja s három év mulva mint egyszersmind az erdélyi püspöknek tasnádi vikáriusa fordul elő. Az éneklő kanonokságot még másfél évtizeden tul, 1459-ben is viselte,*Kanonokságára vonatkozó adatok: Gr. Károlyi oklevéltár. II. 234. l. – Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 522. 39. – 856. 9. és 10. – Paulini. Kápolna. l. 7. – 3. 4. és 5. melyek elsejében neve: Gyulai. – Gr. Teleky J: Hunyadiak kora. X. 217. l. – 1451. évre Nemzeti muzeumi levéltár: Illésházy-félék. de a tasnádi helyettességtől, melynek birtokosai a püspökök bizalma s halandósága szerént gyakran változtak, korán megvált; 1448–1449-ben már Csanádi Péter ózdi főesperes a tasnádi vikárius,*Kállay- és Gr. Vay-család levéltára. de 1454–1457 években ismét Gyulay,*Gr. Károlyi-oklevéltár: II. 301–2. ll. – Kállay-család levéltára. s az 1456–1462 évek közt a kolosi főesperességet is viselte.*Kállay-család levéltára. – Historia Episcopatus et Capituli Albensis in Transilvania. (1837.) 61. l. 1454-ből ismeretes egy itéletlevele, mely Tasnádon, deczember 11-én kelt s melylyel három előkelő s egymással perben álló özvegy nő, ugymint Domahidi Andrásné, továbbá Károlyi Bertalanné és Károlyi Lanczné ügyében e két utóbbi részére esküt itélt. 1438–1459.

Kraus Márk, Miklós fia, váradi s egyszersmind gyulafejérvári kanonok. 1438 táján.

Lőrincz áldozár, Szent-Erzsébet oltárának igazgatója.*Kolosmonostori országos levéltár: Bihar. B. 4. 1439.

{133.} Gál éneklő-kanonok négy éven át, de csak három évben olvassuk nevét.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1251. 28. – D. L. 13688. – Hazai okmánytár: VII. 459. l. 1439–1442.

Pethenyeházy Barabás, ismét egy név, mely ott ragyog hazai történelmünk egyik legfényesebb lapján, hová káptalanunk e tagjának késő unokája, Petneházy Dávid jegyezte azt be 1686-ban, Buda visszafoglalásakor. A Petneházyak Szabolcsmegyéből erednek, mely megye nem tartozott ugyan a váradi püspökség keretébe, mindemellett számos jeles taggal gazdagitá e püspökség egyházi tagjainak sorát. E jelenség oka kétségkivül abban rejlik, hogy a szabolcsi családok leginkább Váradon nevelteték gyermekeiket, mely város amellett, hogy közelökbe esett, természetes akadályok által sem volt elválasztva tőlök. Igy látjuk már a XIV-ik század első felében a Zudarok, a Kállaiak fiait Váradon járni iskolába, s a várad-velenczei apácza-klastromban gondoskodnak leányaik, neveltetéséről a szintén szabolcsmegyei Báthoriak is.*E munka első köt. 175. 177. és 190. ll.

Pethne- vagy régiesen Pethenyeházy Barabás nevét 1423-ban olvassuk először, 1429-ben mint még csak egyszerü áldozárt látjuk, de egy évtized mulva, 1439-ben már mint váradi kanonok mutat fel saját testülete, a váradi káptalan előtt három darab oklevelet, melyekkel a szabolcsmegyei Jákó faluhoz saját és testvérei birtokjogát törekszik érvényesiteni.*Hazai okmánytár: VII. 458. l.

És eddigelé ez az egyedüli történeti emlék, mely bővebben szól róla, de közelebbit ez sem mond, még testvérei nevét is elhallgatja. Ennélfogva nem lesz talán érdektelen, ha e testvérekről egyéb történeti adatok nyomán egy, bár töredékes családfát ide csatolunk. Különben e nemzetség már a XV-ik században annyira szétágazott, hogy magából e korból több, mint negyven tagját emlitik történeti forrásaink, kik közt hárman viselték a Barabás nevet.*

* Leleszi országos levéltár: 1413. 1418. 1419. 1423. 1429. 1434. 1459. 1466. 1477. 1483. 1489. 1497. évi oklevelek. A családfa:

László de Pethenyeháza; Jakab.; Miklós.; András.; György litteratus. 1413.; Mihály 1413.; Máté 1434.; Barabás 1423–1439. vár. kanonok.
1429–1439.

{134.} Tamás áldozár, Szent-Lajos hitvalló oltárának igazgatója, ki Bodóházi István király emberével Pércsi Miklóst Pércs és tartozékai birtokába beiktatá.*Budai országos levéltár kincst. oszt: N. R. 1251. 28. – D. L. 13573. 1440.

Thapolchai (Tapolczai) János, egyházi jogtudor, őr-kanonok, utóbb Vitéz Jánosnak a váradi préposti széken utódja.*Lásd e kötet 49. s köv. ll. 1440–1445.

Fábián karbeli klerikus; valószinüleg ugyanaz, ki hat évvel utóbb már mint áldozár s Szent-Márton püspök oltárának igazgatója Saranghi Jakab király emberével a Vetésieket a szatmármegyei Császló, az ugocsamegyei Kökényes és Váralja birtokokba, nemkülönben a biharmegyei Ősi részbirtokaiba beiktatta.*Kállay-család levéltára. – Gr. Károlyi oklevéltár: II. 263. ll. 1441–1447.

Máté áldozár, Evangelista Szent-János kápolnájának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1444.

Bezdédi Mihály kanonok. Szintén Szabolcsmegyéből vette eredetét, ahol, nevezetesen Kárászon, Székelyen ősi birtokai valának. Anyja Erzsébet volt, ki közel állt a Perényiekhez s talán épen Perényi Pálnak nővére vala. Mihály 1445 előtt kisvárdai plebános volt, az idézett évben már váradi kanonok, 1447-ben pedig váradi kanonoksága mellett mint békési főesperes s egyszersmind egri kanonok emlittetik.*Leleszi országos levéltár: Actor. 1447. 12. Még mint plebános kedvező anyagi helyzetét arra használta fel, hogy a váradi püspökség birtokát, a szatmármegyei Jánkot, melyet János váradi püspök, valószinüleg Dominis, a Filpesi testvéreknek elzálogositott, ő magához váltotta, mely tettével mindenesetre kedvezőleg hangolta maga iránt az érdeklett egyházi köröket.*«Nos Stanislaus præpositus et Conventus ecclesiæ Crucis de Lelez memoriæ commendamus, quod Valentino de philpes pro se personaliter ac pro Michaele de eadem fratre suo, ac nobili domina Clara vocata consorte eiusdem Michaelis, quorum onera et quælibet gravamina ad subscripta illibate et inviolabiliter observanda super se assumpmendo, coram nobis constituto, per eundem Valentinum confessum extitit nostra in præsentia, pariter et relatum, quod quia honorabilis vir dominus Michael pridem plebanus de Kyswarada, nunc vero Canonicus ecclesiæ waradyensis ipsis super centum florenis auri puri, in quibus possessio episcopalis dictæ ecclesiæ waradyensis Jank vocata et ad eandem pertinens, in Comitatu Zathmariensi existens et habita per quondam Reverendum in christo patrem dominum Johannem episcopum dictæ ecclesiæ waradyensis – ipsis pro pignore tradita et obligata, ex annuentia honorabilis Capituli dictæ ecclesiæ waradyensis eidem domino Michaeli ad redimendum attributa – congruam, plenam ac omnimodam satisfactionem impendisset: ideo ipsam prætactam possessionem Jank simul cum suis pertinentiis universis usque tempus redemptionis earundem præfato domino Michaeli plebano de warada, nunc vero canonico ecclesiæ waradyensis remisissent et resignassent, ac eundem in dominium earundem pacifice intromisissent; super præmissis quoque centum florenis puri auri eundem dominum Michaelem quietum et expeditum commisissent; quinimo annotatus Valentinus suo, dictorumque Michaelis fratris et dominæ Claræ nominibus et in personis cum oneribus eorundem super se assumptis remisit et resignavit ac intromisit, expeditosque commisit coram nobis vigore præsentium mediante. Datum sabbato proximo ante festum nativitatis beati Johannis Baptistæ. Anno domini Millesimo Quadringentesimo Quadragesimo quinto.» Papir, eredeti, hátpecsét nyomaival. – Leleszi orsz. levéltár: Actorum 1445. Nro. 25. 1445–1447.

{135.} Ivanics Pál, Demeter fia, zágráb-egyházmegyei áldozár, kit Vitéz János hozott Váradra, hol Vitéznek udvari papja s a székesegyházban védszentje, Szent-Pál apostol oltárának igazgatója lőn. Utóbb 1451 után Vitéz kegyéből kanonokságra emelkedett s a császmai társakáptalannál olvasó-kanonoki javadalmat is nyert. Egyik tagja volt a Vitéz váradi udvarában alakult tudományos és irói körnek, ügyes tollu humanista ő maga is, de nevét nem a saját levelei örökiték meg, hanem a Vitéz Jánoséi, melyeket ez mint királyi főjegyző irt s melyeknek egy részét Ivanich összegyüjté s az utókornak fentartá. E gyüjtemény 66 pergamen levelen Vitéznek 78 levelét tartalmazza Ivanicsnak elő és utószavával s a szöveg egyes helyeit megvilágositó jegyzeteivel. E jegyzetek közt legterjedtebb, de legérdekesebb is az, melylyel Vitéz negyedik levelét kiséri s melyben a váradi székesegyház egyik tornyának ledőlését és Szent-László ereklyéjének megmaradását körülményesen irja le. Ez eseményről egyéb forrásból nem is értesülünk. Kéziratának eredeti példányát a bécsi udvari könyvtár őrzi.*Kiadta Bécsben 1746-ban Schwandtner János György Scriptores rerum Hungaricarum czimü vállalatának második kötetében, 1–106. lapokon. – Koller J: Episcopatus Quinqueecclesiarum. IV. 326. l. – Fraknói V: Vitéz János élete. 152. l. 1445–1451.

Balás mester, kanonok. A XV-ik század közepén a váradi káptalannak négy Balás nevü tagja volt: egy prépost és három kanonok. Ezek közöl csak kettőnek ismerjük vezetéknevét, kiknek egyike Vasvári, a másika Zeleméri; de vajjon e két név alá vonható-e a másik két {136.} Balás is, vagy inkább a négy Balás ugyanannyi külön személy? annak eldöntésére nincsenek elegendő adataink. Annyi bizonyos, hogy Hunyady Jánosnak volt egy Balás nevü udvari káplánja és jegyzője, ki vele együtt részt vett a szerencsétlen várnai csatában, s kit 1445-ben május 11-én Pesten kelt levelével IV. Jenő pápához, mások szerént a franczia királyhoz, vagy tán mindkettőhöz külde, hogy segitséget kérjen a törökök ellen. Kanonok volt Váradon, s mint ilyet Hunyady János 1446-ban Karthali (?) Pállal együtt szabolcsmegyei dicatorrá tőn, hogy a jobbágyos nemesektől minden öt telek után egy arany forintot, a nem jobbágyosoktól pedig minden négy nemestől szintén egy forintot szedjenek. E szabolcsi küldetése arra látszik mutatni, hogy ő maga is szabolcsmegyei s valószinüleg az alább előforduló Zeleméri volt.*Vitéz János I. levele: Schwandtner-nél: Scriptores rer. Hung. II. 20. l. – Gr. Teleky J: Hunyadiak kora. I. 246. l. – Kállay család levéltára. 1445.

Péter mester, Hunyady Jánosnak szintén udvari káplánja és jegyzője, kit Vitéz János is bizalmára méltatott, váradi püspöksége ügyében kétszer is Rómába küldött, s fáradozásai jutalmául a legelső alkalommal váradi kanonokká nevezett 1450-ben, midőn Hunyady János megbizásából harmadszor indul Rómába, már őr-kanonok, és igy valószinüleg ő lesz azon Péter, ki 1451-ben mint őr-, 1452-ben s azontul pedig mint olvasó-kanonok szerepel, mely esetben vezetékneve Gúthi lenne.*Fraknói V: Vitéz János élete. 24. 30. 33. ll. – Schwandtner J: Scriptores rer Hung. II. 74. l. – Gr. Teleky J: Hunyadiak kora. X. 283. l. 1445.

Szilasi Vincze mester. Harmadika azon derék papoknak, kiknek tollát Hunyady hazánk s a kereszténység védelmének nagy munkájában használni szokta. Mint az imént emlitett Balás mester, követségben járt ő is a pápánál, a burgundi s más európai fejedelmeknél, de mint az egykoru Ivanich megjegyzi: szép szónál egyebet nem hozott.

Felszentelt áldozár volt s a királyi iroda főjegyzője, mint ilyen vonta magára Vitéz János figyelmét, ki őt váradi kanonokká tette s 1449-ben előbb az erdélyi, majd a váczi püspökségre ajánlá, melyet el is nyert; de előbb már nagybányai plebános is volt.*Nagy Iván: Magyarország családai. X. 718. l. – Vitéz János levelei: Schwandtner J: Scriptores. II. 21. 65. s köv. ll. 1446.

{137.} Szanoczky Gergely. Származására nézve lengyel, I. Ulászló királylyal jött hazánkba, mint annak tanitója. Magas müveltséggel ritka jellem párosult nála. A törökkel kötendő békét határozottan ellenezte, de miután megköttetett, annak tiszteletben tartását követelé. Jelen volt a várnai csatában királyi növendékének oldala mellett annak elestéig.

Ezután Hunyady János bizta reá fiának Lászlónak nevelését, de ezt Vitéz püspök nem helyeslé, mint mondá, azon indokból, hogy Hunyadynak nem illik idegenre bizni gyermekeinek nevelését. És Vitéz Szanoczkyt, ki különben hazájában a vieliczkai plebániát birta, csakhamar váradi kanonoknak nevezte ki, s nemcsak asztalát, szivét is megosztá az általa nagyrabecsült férfiuval. De Szanoczky kevéssel utóbb visszatért hazájába, hol Kázmér király őt a lembergi püspöki székre emelte.*De vita et moribus Gregorii Sanocensis Archiep. Leop. auctore Philippo Callimacho Buonacorsi. Kiadta Wiszniewki: Pomniki Historyi literatury polskiey. IV. köt. 35–83. ll. – Fraknói V: Vitéz János élete. 150–51. ll. 1446.

Domokos áldozár, Krisztus urunk szent teste oltárának igazgatója. Borsi Miklós király emberével be akará iktatni a két Hosszasszai testvért a biharmegyei Félegyházra birtokába, de ellenmondással találkozott.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 521. 50. 1446.

Temesvári András őr-kanonok. Ismeretes adataink szerént csak három évig birta javadalmát, de birhatta tovább is, azonban legfeljebb hét évig.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 1. 7. – 3. 4. – Gr. Teleky J: Hunyadiak kora. X. 217. l. 1446–1448.

Mihály kanonok, székesegyházi főesperes. Különböző személy az emlitett Bezdédi Mihálytól, mert ez még egy évvel később is csak békési főesperes.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 1. 8. 1446.

Tamás áldozár, Szent-Miklós hitvalló oltárának igazgatója.*Gr. Teleky J: Hunyadiak kora. X. 216. l. 1447.

László mester, Szentlélek kápolnájának igazgatója. A biharmegyei Kügy, Szigeti és Gyulvész birtokokba beiktatá nagyságos Csáky Ferencz bihari főispánt és székelyek ispánját és testvérét Csáky Györgyöt.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 853. 16. – 521. 50. 1448.

{138.} Tamás áldozár, Szent-Zsófia oltárának igazgatója. Hosszasszai István és Péter beiktatását Félegyházába, mely már kétszer meghiusult, Bényei Bálint király emberével 1451-ben ujból megkisérlé s ezuttal sikeresen.** Kállay-család levéltára. – Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 521. 50. és 522. 46. 1450–1452.

Márton áldozár, Szent-Ágota oltárának igazgatója, ki Hunyady János parancsára Bayony György kormányzói emberrel a biharmegyei Fancsika falu és Szent-János praedium birtokába beiktatta Bayony Istvánt, a hasonnevü váradi kanonok atyját.*Nemzeti muzeumi levéltár: Illésházy-félék. 1451.

András olvasó-kanonok, csak egy évben fordul elő, de három évnél tovább nemis viselhette a káptalan e második méltóságát. Lehet, hogy a fentebb emlitett Temesvári András, ki őr-kanonoki állásából emelkedett feljebb.*Nemzeti muzeumi levéltár: Illésházy-félék. 1451.

Péter őr-kanonok, szintén csak egy-két évig, mert minden valószinüség szerént ő az a Gúti Péter, ki mint olvasó-kanonok 1452-től 1466-ig gyakran előfordul.*Nemzeti muzeumi levéltár: Illésházy-félék. 1451.

Csezmiczei János. Vitéz János váradi püspök testvérhugának, Borbálának fia; 1435 táján született, de születése helyéről csupán annyit mondanak történeti emlékeink, hogy az magyar földön esett, közel a Duna s a Dráva összefolyásához.*Koller J: Historia Episcopatus Quinqueecclesiarum. IV. 3. l. E helytől nem mesze, Somogymegyében állt hajdan csakugyan Csezmicze falu, melyről nevezett nemes emberek emlittetnek már 1264-ben.*Győri tört. s régészeti füzetek. II. 299. l. Ezeknek ivadéka-e Vitéz püspök ez öcscse? adatok hiányában meghatároznunk nem lehet; de bizonyos, hogy neve nem «Chesmige» amint azt Pray olvasá,*Hierarchia Hung. II. 182. l. d) jegyz. és még kevésbbé «Cesinge» mint az Fraknói V. legközelebbi felszólalásáig széltében használtatott, hanem, Csezmiczei. Igy van az irva a római curia levéltárában, igy olvasá s adta ki azt Theiner Ágoston is;*«dilectum filium Johannem Chesmicze... nepotem tuum.» Irja II. Pius pápa 1459-ben Vitéz János püspökhöz intézett levelében. THeiner Á: Monumenta Hung. II. 320. l. e névnek történeti alapja van, nyelvtanilag helyes, ellenben a Cesinge {139.} név oly torzalak, melyet egy nyelv sem ismer el magáénak, legkevésbbé pedig a magyar.*A Cesinge névbe már Koller J. sem tudott belé nyugodni. Historia Epp. Quinqueeccl. IV. 523. l.

Csezmiczei nevelését nagybátyja, Vitéz püspök vette kezébe, ki őt alig tizenkét éves korában Olaszországba küldé, hol a verónai Guarino vezetése alatt ennek ferrarai hires tanodájában nyerte magasabb kiképeztetését. Különösen szorgalma s rendkivüli emlékező tehetsége által tünt ki; a görög nyelvet egy év alatt annyira elsajátitotta, hogy bármely görög könyvet hiven és jól latinra forditani képes volt.*«uno anno in græcis tantum profecisse, at quos numquam viderant libros per se in latinam sic integre, fideliterque converterint, ut ab omnibus facile probarentur.» Guarino fiának tudósitása, melyhez a rubricator ezt jegyzé: «De Jano pannonio intelligit, nunc Episcopo Quinque ecclesiensi.» Csontosi J: A jenai Corvin-codex. Magyar könyv-szemle. 1881. évf. 6–7. ll.

1451-ben nagybátyja haza hivja s Csezmiczei Váradra jött, hol Vitéz püspöki udvara a szülői házat pótolta számára. Vitéz ifju öcscsét ekkor még szorosabban magához csatolta, kinevezvén őt váradi székeskáptalana tagjává, s valószinüleg Csezmiczei az a János váradi őr-kanonok, kit egy 1452-iki oklevél emlit,*Kállay-család levéltára. amint Aeneas Sylviusnak egy 1456 előtt kelt levele is csakugyan őr-kanonoknak czimezi Csezmiczeit.*Fraknói V: Vitéz János élete. 154. l. 3. jegyz.

De itthon nem soká volt maradása, tudományszomja visszavitte Olaszhonba, hol, nevezetesen Paduában hit- és jogi tanulmányokkal mintegy hét évig foglalkozott. 1458-ban miután az egyházi jogból a tudori koszorut elnyerte, végleg haza jött és ekkor történt, hogy a király a titeli prépostsággal tüntette ki, Vitéz János pedig saját püspöki helyetteséül kérte őt, amibe II. Pius pápa belé is egyezett.*A pápa levele 1459 márcz. 16-án kelt és igy, az akkori közlekedés nehézségeit tekintve, Vitéz még 1458-ban küldhette Rómába felterjesztését. Feltünő azonban, hogy a pápai levél nem emliti Csezmiczeinek váradi kanonokságát, hanem csak titeli prépostságát. Theiner Á: i. h. De Várad ismét csak kevés ideig mondhatá őt magáénak. Vitéz János befolyása s a fényes jövőt tervelő ifju királynak; Mátyásnak kegye {140.} Csezmiczeit 1459-ben, alig huszonnégy éves korában Pécs püspöki székére emelte.*A pápa megerősitő levele 1459. nov. 5-én kelt, de azon záradékkal, hogy mig élete huszonhetedik évét be nem tölti, a püspökségnek csak administratora legyen, és csak azután püspöke. Koller J: Hist. Epp. Quinqueeccl. IV. 37. l.

A fiatal püspök Váradtól egy szép költeménynyel vőn bucsút, melyben busongva énekli, hogy el kell hagynia kanyargó folyóját, a szép Köröst, gyógyerejü hévforrásait, gazdag könyvtárát; fényes szobrait, – és mennie kell a Duna partjaira, de kéri Lászlót, a szent királyt; kinek sirjához kegyelettel borul, hogy védelmével kisérje őt vándorutjain.

Csezmiczei költő volt, irói nevén Janus Pannonius,*Itt a «Janus» Csezmiczei keresztnevének, a Jánosnak régi magyar alakja, azaz Pannoniai János. ki feltünő szerencsével tudta utánozni, formában és hangban Horácz ódáit, Martialis és Catull epigrammjait s kit ezért kortársai nem győznek vala eléggé csodálni és tisztelni. Már első olaszhoni tartózkodása korában széltében olvasták verseit.

A hellen irodalomból, nevezetesen Plutarch és Demosthenes műveiből több kisebb darabot leforditott; V. Miklós pápa felszólitására Homer Iliászát is szándékozott leforditani, s némely részletekkel el is készült.*Fraknói V: Vitéz János élete. 154–55. ll.

Mennyire osztozott Mátyás király is a Csezmiczei költői tehetsége iránt nyilvánult elismerésben, mutatja ama tette, hogy a közte és Csezmiczei közt később kitört nagy meghasonlás után is maga bizta meg Váradi Pétert, utóbb kalocsai érseket, hogy Csezmiczei költeményeit szedjék össze s mentsék meg az enyészettől.*«quum de Joanne Pannonio, Quinqueecclesiensi (episcopo) sermo incidisset, intelleximus epigrammata illius, quæ nos alias iussu regis Mathiæ in unum collegisse meminimus» etc. Péter érsek 1496-iki levele Keszthelyi Mihály esztergomi olvasó-kanonokhoz. Katona I: Historia critica regum Hung. XVIII. 59. l. – Ma is megvan a gr. Apponyi-család könyvtárában egy XV-ik századbeli csinos hártya-kézirat, mely Csezmiczei számos költeményét tartalmazza, egyéb a költő életére vonatkozó s másutt elő sem forduló becses adatokkal. Kalauz az 1882-iki budapesti könyvkiállitáshoz. (Első kiadás) 168. l.

Müveinek legteljesebb kiadása két kötetben 1784-ben Utrechtben jelent meg.

Reánk magyarokra nézve irodalmi munkássága leginkább azért {141.} érdekes, hogy egy magyar nyelvtant is irt, de melyet Decsy János tudósitása szerént már 1598-ban sem tudtak megtalálni.

Könyvtárának egy maradványa: Claudius Ptolomaeus hellen földiratának codexe századok multával visszakerült Váradra, a Szent-Ferencz-rendüek birtokába, de innét 1703-ban, hihetőleg az akkori menekülés alkalmával, elszállittatott s a bécsi udvari könyvtárba került.*Lányi-Knauz: Magyar egyháztörténelem. I. 607. l.

Korán kifejlett, korán magasra emelkedék, de alig negyven éves korában el is halt bujdosva, örömtelenül. 1451–1459.

Péter áldozár, Szent-Kereszt oltárának igazgatója.*Budai orsz. levéltár kincst. osztály: Monial. Poson. 43. 58. 1451

János őr-kanonok, valószinüleg Csezmiczei; csupán egy évben fordul elő.*Kállay-család levéltára. 1452.

Gúti Péter olvasó-kanonok, ki valószinüleg őr-kanonoki székéből lépett előbbre. Másfél évtizednél tovább viselhette e második káptalani méltóságot, de történeti adataink hézagossága miatt csak 1466-ig kisérhetjük nyomait.*Budai országos levéltár kincst. osztály: Paulini. Kápolna. 3. 5. – N. R. 856. 9. és 10. – Szirmay A: Szatmárvármegye esm. II. 323. l. – 1452-re Kállay-család levéltára; 1454 és 64-re Leleszi orsz. levéltár. 1452–1466.

Benedek áldozár, Krisztus urunk szent teste oltárának igazgatója, tehát a fentebbi Domokos utódja.*Kállay-család levéltára. 1453.

Szegedi László mester, áldozár s a Vépi Péter által a váradi iskola mellett alapitott tápintézetnek és abban a Szentlélek kápolnájának igazgatója. Vépi, ugy látszik, jelentékeny birtokokat is csatolt alapitványához, de amelyek élvezetébe az intézet nem juthatott, hatalmas kényurak, mint a Gerébek, Losonczyak tartván azokat kezeik között. Szegedi László mester tehát a királyhoz, V. Lászlóhoz fordult orvoslatért, kitől a jogtalan birtokosok ellen nyert ugyan letiltó parancsot, de annak ismét nem lőn ohajtott sikere.*E birtokok az erdélyi Fejérmegyében: Zoltán és Landagar; Küküllő-megyében: Fejéregyház, Nádasd, Monyoros, Hethur, Kis-Szent-László és Jövedych. Váradi székeskáptalani levéltár: 3. 8. Másolat; eredetije a kolosmonostori országos levéltárban, de ott az nem található, ami annál sajnosabb, mert az idézett helynevek hibásan vannak másolva. Hogy Vépi Péter kanonok valóban érintkezett a szomszéd Erdélylyel, s nevezetesen az épen emlitett Hétur községgel, igazolja a következő oklevél: «Nos Conuentus Monastery beate Marie virginis de Colosmonostra Memorie commendamus tenore presencium significantes quibus expedit vniuersis Quod honorabilis vir dominus Petrus de Wep* et Canonicus Ecclesie Waradiensis ac fundator hospitalis Sancti spiritus iuxta Scolas dicte Cinitatis Waradiensis fundati Ad nostram veniens presentiam Exhibuit et presentauit nobis quoadam literas Honorabilis Capituli Ecclesie Transsyluane patenter emanatas Sigilloque eiusdem ab extra consignatas tenoris infrascripti petens nos debita cum instancia vt tenores earundem literis nostris transscribi et transsumi faceremus, transscriptumque et transsumptum earundem sibi dare et concedere dignaremur. Quarum series et continencia hec est. Nos Capitulum ecclesie Transsyluane Significamus tenore presencium quibus expedit vniuersis Quod secundum continenciam priorum literarum nostrarum, Comes Salomon filius condam Comitis Michaelis de Segeswar in Octauis festj beatj Georgy martiris, lucasio filio Nicolai, Michaeli filio Blasy et Petro filio Egidy Nobilibus de Zanchal Tricentos florenos per Johannem rectorem Ecclesie de Hethur legittimum procuratorem suum fecit persolui cum estimacione condigna vt debebat Nobilibus antedictis Super quibusquidem Tricentis fiorenis memoratj Nobiles de Zanchal eundem Comitem Salomonem reddiderunt expeditum pariter et quittum. Datum in Octauis festj predicti beatj Georgy martiris Anno domini Millesimo ccc-o lxmo septimo. Nos Itaque iustis et legitimis peticionibus prefati dominj Petrj Lectoris et Canonicj ac fundatoris dicti hospitalis Sanctispiritus fauorabiliter inclinatj, prescriptas literes Honorabilis Capituli Ecclesie Albensis Transsyluane, presentibus literis nostris similiter patentibus de verbum (igy) ad verbum sine diminucione et augmento aliquali transscribi et transsumifaciendum, transscriptumque et transsumptum earundem Sigilli nostri appensione munitum eidem domino petro lectori et Canonico duximus concedendum Juris sui vberiorem ad cautelam, Datum feria quarta proxima post festum Apparicionis beati Michaelis Archangeli Anno dominj Millesimo quadringentesimo quadragesimo septimo.» Eredetije pergamenen pecsét nélkül a kolosvári unitarius kollegium könyvtárában. Nagyajtai Kovács István gyüjteményében. Szabó K. szives közleménye. 1453.

{142.} Polánkai Bereczk áldozár, Vitéz János püspök udvari könyvmásolója, hihetőleg ugyanaz, ki utóbb mint őr-kanonok fordul elő.*Lásd e munka I. köt. 285–287. ll. 1455.

Császári István áldozár, kanonok. Valószinüleg a hasonnevü szatmármegyei családból vette származását, melynek egyik tagja, György 1408-ban szatmári főispán volt. István kanonok mielőtt az oltár szolgálatába lépett volna, a hadi pályán haladt és véres csatákban küzdött talán épen Hunyady János hadjárataiban. Kanonok korában {143.} két fegyverest állitott ki és szerelt fel a törökök ellen. Emlékezet van róla 1464-ben is.*Nagy I: Magyarország családai. III. 16. l. – Theiner Á: Monumenta Hung. II. 283. l. – Leleszi országos levéltár. 1456–1464.

Vasvári Balás őr-kanonok. Van-e valami összefüggés közte s a szatmármegyei hasonnevü ős nemzetség közt, melyből származott állitólag Vasvári Vitus a XIV-ik században nyitrai püspök s azon Vasamrari vagy tán helyesebben szintén Vasvári Miklós kanonok, kiről fentebb, 1333. évnél volt szó? bővebb adatok hiányában eldönteni nem lehet. Balás őr-kanonok mindenesetre huzamosabb ideig viselte az őr-kanonokságot, de csak három évben szólnak róla emlékeink, egy alkalommal ugy is, mint Vitéz János püspök udvarbirájáról.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 3. 5. – N. R. 856. 9. és 10. – Leleszi országos levéltár: Actor. 1459. 30. 1457–1459.

László karbeli áldozár, Szent-Erzsébet királyné oltárának igazgatója.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1426. 2. §. 29. 1458.

Zeleméri Balás kanonok, történelmünkben is ismeretes nemzetségből származott, mely nevét a szabolcsmegyei, különben Debreczen határán fekvő Zelemér pusztától, egykor falutól vette. Életéről keveset tudunk, mindössze annyit, hogy volt egy testvére László, s hogy Zelemért már akkoron nem csak ők birták, mert Zeleméri Ders Balás és Péter szintén birtokosokul emlittetnek benne. De a megoszlott ős birtokon az atyafiságos egyetértés nem igen virágzott, sőt a jó rokonuk valóságos hadjáratot intéztek egymás ellen. 1460 tavaszán a legsürgősebb mezei munka idején az emlitett két Ders ahelyett, hogy szántani, vetni küldték volna jobbágyaikat, felfegyverzék azokat, még Imre deákot is, s fegyveresen reá törtek Balás kanonok és testvére László zeleméri udvar-házára, két nap és két éjjel ostromlották azt, legalább is kétezer forint ára kárt okozván ezáltal. Az ostromlottak ezután nem késtek panaszt tenni a királynál, különösen hangsulyozva nemcsak a szenvedett kárt, hanem hogy jobbágyaik közől sokat megsebesitének, sőt meg is öltek. Hogy viszont ők hányat tőnek ártalmatlanná, s hogy valószinüleg csak a kölcsönt kapták vissza ősi szokás szerént: arról hallgatának.

Különben Balás kanonoknak nehezen volt része ez erőszakoskodásban, {144.} mert ő Váradon lakott Szent-Jakab-utczai házában, a fentemlitett Császári István kanonok tőszomszédságában, csupán egy ház választván el őket, a Török Kelemen háza. Balás kanonok a Zelemériek ismeretes családfájáról hiányzik.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 954. 49. – Leleszi országos levéltár: Actor. 1460. 24. – Kállay-család levéltára. 1458–1460.

Lőrincz áldozár, Szent-Jakab oltárának igazgatója.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Monial. Poson. 50. 24. – N. R. 856. 10. 1459.

András áldozár, Szent-Dorottya oltárának igazgatója. Mátyás király parancsára Cséfi Tamás király emberével beiktatá Bayony Istvánt a békésmegyei Szerep, Kemenegyház és Gathal birtokokba.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Monial. Poson. 50. 24. – N. R. 856. 10. 1459.

Péter áldozár, Szent-Háromság oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1459.

Lőrincz áldozár, Szent-Erzsébet oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1461–1466.

Péter kanonok és Szent-István vértanu várad-előhegyi monostorának prépostja, vagy helyesebben azon kor szokása szerént e prépostság commendatora. Neve mellett a Crucifer = Keresztes jelző olvasható, de kérdés, hogy vezetékneve volt-e az?*«Petrus Crucifer et Canonicus ac Præpositus S. Stephani de Promontorio Varadiensi.» Leleszi országos levéltár. 1461.

Gál karbeli áldozár, Szent-György oltárának igazgatója. Két évtizeden át többször előfordul, nevezetesen 1481-ben is, midőn Bajony György király emberével vizsgálatot tartott Csáky Ferencz, Benedek és Mihály ellen, kiket Torday Tamás és Miklós arról vádoltak, hogy birtokukon, a biharmegyei Kügyön, hatalmaskodást követtek el.*Gr. Károlyi-család levéltára: 1. 197. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1556. 27. – 847. 38. 1461–1481.

Imre áldozár, Szent-György vértanu oltárának igazgatója. Tiz éven át találkozunk vele.*Kállay-család levéltára. 1462–1472.

László áldozár, Szent-Ilona oltárának igazgatója.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Jesuit. Várad. 1. 10. 1462.

Bálint áldozár, ki Pálóczy László országbiró parancsára Fudy Miklós király emberével a Thelegdyeket megintette.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Jesuit. Várad. 1. 10. 1463.

{145.} László áldozár, Szent-Lőrincz oltárának igazgatója, ki Vátyoni János király emberével özvegy Thelegdy Lőrinczné, Thelegdy János és Mezőgyáni Andacs Gergely jobbágyainak hatalmaskodási perében vizsgálatot tartott.*Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 1. 38. 1463–1474.

Kristóf karbeli áldozár, utóbb királyi jegyző s Szent-Mihály és Szent-László oltárainak igazgatója.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 33. 21. – Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 1. 33. 1464–1469.

György áldozár, Tizenegyezer vértanu oltárának igazgatója. Az imént emlitett Györgygyel együtt vizsgálatot tarta Tharkövi Rikalff Simon, továbbá Rozgonyi János és Losonczi Desew László ellen, kik Földesi Márton keresszegi várnagy és testvéreinek szabolcsmegyei birtokáról, Szent-Miklósról, a szénát elvitették, Polocha nevü rétjök és Zombadtheleke pusztájok egy részét pedig hatalmasul elfoglalák.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 33. 21. 1464.

Majthényi Tamás kanonok, s a szent-jobbi apátság administratora.*Lásd alább e kötetben: A szent-jobbi apátság. 1464.

Parlaghy Péter kanonok, előkelő szabolcsmegyei nemzetség sarjadéka, mely a Hatház és Sámson közt fekvő Parlagról, mint birtokáról neveztetett el. Birták az egykor szabolcsmegyei Böszörményt is; legalább Parlaghy Lászlóné: Dorottya asszony mind a saját, mind fiai György és Menyhért, nemkülönben Parlaghy Péter kanonok nevében ellenmonda annak 1477-ben, hogy Szilágyi Erzsébet, özvegy Hunyady Jánosné, Böszörmény birtokába beiktattassék. Péter kanonokról többet nem tudunk; legfeljebb gyanithatjuk, hogy rokona vagy épen testvére lehetett Parlaghy Györgynek, ki 1469-ben diós-győri várnagy, 1480-ban pedig királyi főajtónálló mester volt.*Leleszi országos levéltár. – Gr. Teleky J: Hunyadiak kora. XI. 398. l. – Kállay-család levéltára. – Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 276. 17. 1464–1477.

Bereczk őr-kanonok, valószinüleg a fentebbi Polánkai.*1464-re leleszi országos levéltár. – Szirmay A: Szatmárvármegye esm. II. 323. ll. 1464–1466.

Huendler Vitus, német származásu, a nálunk történelmi nevezetességü {146.} Kottanerné, Erzsébet özvegy királyné udvarhölgyének, fivére.*«petimus V. N. (igy) serie harum evidenter, quatenus non postponeretis accedere ad præsentiam Magnifici Domini Comitis Sigismundi Graff... fratres nostros, videlicet Georium (igy) Pellendorffer sororium nostrum et Wolfgangum Kyles et Dominam Kottanerim Wiennæ sororem nostram ac non dedignaretis celeriter laborare pro parte nostri coram prælibato domino Comite Sigismundo, at ob respectum jam fatorum fratrum nostrorum, nostrique sua Magnificentia dignetur nobis providere de Plebanatu Jews circa Newsidel sito, nec non de Suffraganatu Jauriensi, quo valeamus eidem suæ Magnificentiæ una cum fratribus nostris prænotatis reservire quamdiu vixerimus.» Huendler levele Váradról, de, sajnos, kelet és czim nélkül. Koller J: Historia Epp. Quixqueecclesiarum. IV. 248–249. ll. Először karmelita rendü szerzetes, s rendjének magyar- és némethoni főnöke. Mint ilyen kétségkivül megfordult Pécsett is, hol e rendnek háza volt szintén. Itt ismerkedhetett meg András pécsi püspökkel, ki őt 200 arany forint évi fizetésért helyettesévé fogadta és a bodoni elenyészett püspökség czimére 1447-ben felszenteltette. Valóságos typikus alakja lőn középkori, sokszor nemis pap, néha épen gyermek püspökeink helyetteseinek.

Emlitett fizetésén kivül a pécsi székesegyházban kanonokságot és oltárnokságot is birt, ezenfelül voltak még egyéb mellékjövedelmei is annyira, hogy egyik kortársa ugy nyilatkozott róla, hogy pénze s ékszerei bőségben vannak. Mindemellett sohasem volt megelégedett: örökösen kér majd ettől, majd amattól, hol buzát, hol bort vagy halat, hol püspök-fövegére gyöngyöket, vagy gyürüje számára drágaköveket. Ezenfelül adósságokat csinál, elzálogositja még főpásztori jelvényeit is, melyek kiváltásáért ismét másoknál könyörög. Ellenben, ha neki adós valaki, nem sok kiméletet tanusit; adósát törvénynyel fenyegeti, mint Péter zirczi apátot 10 forint adóssága miatt. De legszomorubb, hogy sohasincs maradása; pécsi helynökségének csaknem kezdetétől fogva alig volt püspök, érsek a hazában, sőt a hazán kivül is, kinek helyetteséül ne ajánlkozott volna.

Már 1450-ben Váraddá akart jönni, de Vitéz püspöknek bármi okból nem kellett. Ellenkezőleg, midőn Csezmiczei pécsi püspök lett, bár a püspöki helyettes régi fizetését érintetlenül meghagyá:*Évi fizetése, mely még a fennevezett András pécsi püspök idejében változott meg, ekkor a következő vala: «Domino Suffraganeo Salarium suum ita fuit solutum tempore Nicolai, sicut et tempore Andreæ Episcopis (igy) et nunc Dominus Waradiensis relinquerat in eodem statu. Item per annum debuerunt solvi sibi Centum Cubuli tritici in hac Civitate (Pécs), Item totidem Avenæ similiter in hac Civitate. Quando autem in hac Civitate non fuerunt soluti sibi, sed in Hydas aut Zazz assignati, tunc Provisor Curiæ (episcopalis) ad rationem fecit adducere ad domum suam propriam. Item in quatuor temporibus, videlicet Cinerum habuit florenos X. Item Penthecostes similiter florenos X. Item ad festum S. Michaelis florenos similiter X. Item Nativitatis X. – Item septem vasa vini per annum, licet dicunt tamen, quod dispositio eius, tempore piæ recordationis Andreæ Episcopi, fuit ad octo vasa vini.» Koller I: i. m. IV. 291. l. A «dominus Waradiensis» kétségkivül Csezmiczei János pécsi püspökre vonatkozik, kit azért nevezhettek igy, hogy Váradról, e második szülőhazájából származott át Pécsre. Huendler {147.} mégis mindenáron szabadulni kivánt tőle, azt adván okul, hogy Csezmiczei nem szereti a németeket,*Midőn Huendler a boroszlai suffraganeatust keresé, irja érdekében Beckenschläger Jeromos, hogy Huendler, Miklós pécsi püspöknek holtáig szolgála, «nunc autem successor (Csezmiczei), qui tantum non favet Alamanis, non poterat ipsumbonum Patrem tolerare. Nitebatur ergo Domino et Germano nostro (Beckenschläger váradi püspök) in Pontificatibus esse Coadjutor et Vicarius, sed quia aura (a váradi levegő) suæ paternitati minime convenit.»: Boroszlóba kivánkozik. Koller I. i. m. IV. 345. l. és németek, az erdélyi szászok, közé vágyott valószinüleg szebeni helynöknek.

Jó csillaga végre mégis Váraddá vezérlé: Vitéz János utódja, Beckenschläger csakugyan segédjévé s helyettesévé fogadta őt, de alig foglalta el itt helyét, máris panaszkodék, hogy a váradi levegő nem szolgál egészségére s a boroszlai püspök segédjeül ajánlkozott.

Váradon végre is nem soká maradt, mert már 1467-ben ismét mint pécsi helynökkel találkozunk vele. Különben ekkor már élete alkonyán állhatott, 1460-ban is mint éltes férfiu emlittetik.*Koller J: Episcopatus Quinqueecclesiarum. IV. 246–355. ll. 1465.

Bogyoszlai András, jogtudor, kanonok és vikarius.*Kállay-család levéltára. 1465–1474.

Péter klerikus, Szent-Márton püspök és hitv. oltárjának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1466.

György oltáros pap, de oltárának neve a tollban maradt. Emlékezetül felhozzuk róla, hogy Mátyás király parancsára ő iktatá be bihari birtokaikba a Pázmány nemzetség tagjait. Lehet, hogy a fentebbi György.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 950. 2. 1466.

{148.} Szokoli János, egyik legrokonszenvesebb alakja történetünknek, kinek életében vonzóan váltakozik a fény az egyszerüséggel, a hatalom a legnagyobb lemondással. Szabolcsmegyei gazdag s előkelő nemzetségből származott, mely vérségi összeköttetésben állt legelső nemzetségeinkkel, egyebek közt a Báthory-akkal is.

Atyja Péter, macsói bán, temesi főispán, török-verő hadvezér, Szilágyi Mihálynak fegyvertársa; anyja Kisvárdai Potencziana volt. Négy fivére közül ő, a legidősebb, az egyházi pályára lépett.

Korán, valószinüleg még Vitéz püspök alatt váradi kanonok lőn, de nevét csak 1466-ban emlitik először történeti forrásaink, midőn az alig 26 éves ifju, ki még csak a kisebb egyházi rendeket birta, csanádi püspökké lesz. Hatalmas befolyásnak kellett közremüködnie arra, hogy Mátyás király, ki csak egy évvel előbb Várad püspöki székének betöltésénél Szokolit egy idegen kedvéért mellőzte, most a mellőzöttet mégis felemelé.

Szokoli 16 évi püspökség után még élete virágjában (44 éves volt) letette az egyház-fejedelmi bibort s a diós-győri kolostorban felvevé a Szent-Pál-rendüek fejér ruháját. Itt élt s halt meg nagy tudomány és nagy szentség hirében. Többször megkinálták uj egyházi méltósággal, de nem fogadta el, még a kalocsai érsekséget sem.*Leleszi orsz. levéltár. – Gr. Batthyány I: S. Gerardi Scripta et Acta cum serie Episcoporum Chanad. 103. s köv. ll. Meghalni könnyü, élni nehéz; a régiek nemesen tudták viselni a legnehezebb életet is. 1466.

János áldozár, Gyümölcsoltó-Boldogasszony oltárának igazgatója, ki Pálóczi László országbiró parancsára Solymosi Mátyás országbirói emberrel beiktatja Tordai Andrást s fiát Benedeket Kis-Zomlin negyedének birtokába.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 2. 2. 1468.

Tordai László, előkelő nemzetség ivadéka, mely nevét a biharmegyei Tordától, mint fő birtokáról vette. Atyja, András mester királyi személynöki itélőmester volt; anyja Ágota, kinek csak keresztnevét ismerjük.

Lászlóról kevés történeti emlékünk maradt, s ami van is, a Váradmelléki kápolnai monostornak köszönhető, mely iránt mind {149.} László kanonok, mind családja nagy kegyelettel viseltetének. Igy 1468-ban az öreg Tordai András nejének s fiainak nevében is a nevezett monostornak adja Kis-Zomlin biharmegyei falu negyedét; midőn pedig hat évvel utóbb Ali bég törökjei Váraddal együtt a kápolnai monostort is felégeték, ismét az öreg Tordai az, ki 100 magyar arany forintot ad, hogy a monostor felépülhessen. Családja, mely a XVI-ik század elején az emlitett Tordán kivül birta még Nyüved, Kügy, Hodos, Kovácsi, Nagy-Kágya és Varsán falvakat egészen, Bojt, Ér-Adon, Kis-Vásári és Erdő-Gyarak falvakban pedig némi részeket ugyanazon század második felében már kihal. Szintén László, az utolsó Tordai, 1567-ben irja végrendeletét.*

* Budai országos levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 2. 3. – N. R. 847. 45. és 944. 26. – Kolosmonostori országos levéltár: Bihar. T. 14. – Ezen Tordaiaktól különböző ama Torda Zsigmond, ki Galeotto művét «De dictis et factis Mathiæ Regis» 1563-ban kiadta. – László családfája:

Tordai András itélőmester, neje: Ágota 1568.; László vár. kanonok.; Benedek, neje: Hodosi Jákó Erzsébet.; Zsigmond 1507. bihari alispán 1524.; Miklós.; Sára. 1524.; Magdolna, 1524.; Eufemia. 1524.
1468–1488.

Albert áldozár, Szent-Miklós püspök és hitvalló oltárának igazgatója.*Gr. Teleky J: Hunyadiak kora. XI. 311. l. 1468.

Jenei Imre kanonok.*Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 1. 33. 1469.

Kaasi Fábián kanonok, nincs kizárva annak lehetősége, hogy a kiskáptalanból emelkedett a székeskáptalan tagjai közé.*Kállay-család levéltára. 1469.

Gyulai János áldozár.*Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 1. 33. 1469.

Sály Albert «baccalaureus arcium».*Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 1. 33. 1469.

Lőrincz áldozár, Szent-Erzsébet oltárának igazgatója.*Gr. Károlyi-család levéltára: 16. 6. 1469.

Szepesi Illés egyházi jogtudor, valószinüleg ugyanaz, kit 1449-ben a bécsi egyetem hallgatói közt találunk, ahonnat eszerént tudori koszoruval tért vissza. Egyházi rangfokozata ismeretlen, arra sincs adatunk, {150.} hogy a váradi káptalan tagja lett volna; de a biharmegyei Vasadon lakott, hol részbirtoka volt s ama tekintélyes családból származott, mely a szintén biharmegyei Szepes községről, mint birtokáról irta nevét.*

* Leleszi országos levéltár: Actor. 1441. 1450. 1459. 1470. 1494. 1495. – Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1686. 4. §. 12. és 1860. 68. pag. 112. – Fraknói V: Magyarországi tanulók a bécsi egyetemen. 49. l. – Szirmay A: Comitatus Ugocha. 159. 169. ll. – Szatmárvármegye esm. II. 146. s köv. ll. 260-ig. – Családfája:

János de Scepus László 1441.; Péter 1441.; István 1441. † 1495.; Illés jogtudor, 1459. † 1470.; László 1450. (Ez a László, vagy hasonnevü atyja, Hunyady János kormányzónak vice-gubernátora volt.); Demeter.; Miklós.; Adviga.; János 1494.; Péter 1470.; Miklós 1470.; Tamás 1495.; Mihály 1495.; Tamás 1495.
1470.

Bálint, kanonok, bizonytalan, hogy az alább következő Farkas Bálint őr-kanonokkal egy személy-e?*Kállay-család levéltára. 1470.

András, Szent-Pál oltárának igazgatója.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 954. 50. – Gr. Károlyi-család levéltára. 1471–1475.

Gergely áldozár, Szent-Kozma és Demjén oltárának igazgatója.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 954. 50. – Gr. Károlyi-család levéltára. 1471.

Hando Gergely, egyházi jogtudor, kanonok. 1473-ban már halott.*Kállay-család levéltára. 1471.

Bajony István, atyja szintén István volt, valószinüleg ugyanaz, ki Bajony Lászlóval állitólag véletlenségből megölé rokonukat, Ohati Jánost s ezért jószág- és fejvesztéssel kellett volna bünhődniök, de I. Ulászló királytól 1441-ben kegyelmet nyertek oly feltét alatt, hogy a megölt maradékaival pénzbeli váltságban egyezzenek ki. Családja Békés-, Biharmegyékben ágazott szét s a tekintélyesebbek közé tartozott. István mint kanonok s egyházi jogtudor tünik elő történeti emlékeinkben, de hogy mely egyetemnek volt növendéke? {151.} az, valamint életének egyéb története is még felderitésre vár.*Gr. Károlyi-család levéltára: II. 229. l. – Budai országos levéltár kincst. oszt. 856. 12. és 13. 1471.

Maytheny Benedek mester «Baccalarius»; nem bizonyos, hogy várad-megyei volt-e? de váradi család szülötte vala.*Lásd alább e kötetben: A szent-jobbi apátság – apátok. 1472.

Imre éneklő.*«Confessor Ecclesiæ Cathedralis» mondja az illető oklevél a Kállay-család levéltárában. Confessor pedig a középkorban Du Gange Glossariuma szerént annyi, mint éneklő «quia confiteri passim in s. scriptura est Dei laudes decantare.» 1472.

Pál áldozár, Sarlós-Boldogasszony oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1472.

Antal tanár «clericus de schola».*Kállay-család levéltára. 1472.

Miskolczi Benedek, káptalani jegyző.*Kállay-család levéltára. 1472.

Pál karbeli áldozár.*Kállay-család levéltára. 1472.

Fülöp oltáros, de oltárának neve nem emlittetik.*Kállay-család levéltára. 1472.

Sarlai János jogtudor, általános püspöki helynök; az 1472-ik év második felében már mint halott emlittetik.*Kovachich M: Formulæ solennes styli. 356–360. és 195–196. ll. ez utóbbi helyen a keletben hiba van.

Jenei Balás kanonok, dékán; mint Sarlai, szintén halott a most emlitett időben. Mindkettejök emlékét egy hosszas és eléggé kellemetlen tárgyu per tartá fenn, melyet néhai Szabó Mihály váradi polgár özvegye László deák váradi biró ellen folytatott, ki Jenei dékán panaszára és Sarlai helynök itélete következtében nevezett Szabó Mihályt börtönbe veté és ott oly keményen tartá, hogy amiatt Szabó kiszabadulása után csakhamar elhalt.*Kovachich M: Formulæ solennes styli. 356–360. és 195–196. ll. ez utóbbi helyen a keletben hiba van. 1472 előtt.

Dombrai Pál kiskáptalani prépost és székeskáptalani kanonok.*Lásd alább: Szűz-Mária kisebb egyházának társaskáptalana. 1472.

István áldozár, Szent-Gergely oltárának igazgatója.*Gr. Károlyi-család levéltára: 1. 219. 1472–1476.

Gergely olvasó-kanonok; nagy a valószinüség, hogy az alább következő Monay Gergely olvasó-kanonokkal egy személy, de az azonosságot határozottan kimondani mégsem lehet, mert Gergely olvasó-kanonok {152.} azon másfél évtizednyi időközben, mig előfordul, mindig csupán keresztnevén emlittetik, egyéb felvilágositó körülmények meg teljesen hiányzanak.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 856. 13. – Paulini. Kápolna. 2. 3. és 4. – N. R. 761. 1. – 694. 11. – 513. 2. – 1474-re Gr. Vay-, 1483-ra Kállay-család levéltára. 1472–1487.

Márton éneklő-kanonok; szintén csak puszta neve maradt, noha élete az 1474-iki török megrohanás és igy Várad történetének egyik legmozgalmasabb, korába esik, mely oly előkelő állás birtokosának, mint Márton éneklő-kanonok, szintén tettre szólitá minden képességét.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 856. 13. – Paulini. Kápolna. 2. 3. és 4. – N. R. 761. 1. – 694. 11. – 513. 2. – 1474-re Gr. Vay-, 1483-ra Kállay-család levéltára. 1472–1476.

György őr-kanonok; csak két évben akadunk nyomára, de huzamosabban is viselhette az őr-kanonokságot, nyolcz évnél tovább azonban semmi esetre sem.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 856. 13. – Paulini. Kápolna. 2. 3. és 4. – N. R. 761. 1. – 694. 11. – 513. 2. – 1474-re Gr. Vay-, 1483-ra Kállay-család levéltára. 1472–1474.

Váczi Balás kanonok; egy évtizeden át fordul elő, utóljára 1483-ban, mikor Jánosi Ibrányi László király emberével a Petneházyakat a szatmármegyei Mérgesd birtokába beiktatá.*Leleszi országos levéltár: Actor. C. 1473. 2. – Kállay-család levéltára. 1483. 1473–1483.

Gergely áldozár, Szent-Kozma és Demjén oltárának igazgatója, ki Jákó-Hodosi Jákó király emberével megidézte Tahy Illést a biharmegyei Sarangon elkövetett hatalmaskodás miatt.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 513. 29. – Gr. Károlyi- és Kállay-család levéltára. 1473–1475.

Hanthokai Miklós mester, székeskáptalani jegyző, de némi nyomok arra mutatnak, hogy nem volt az egyházi rend tagja, és igy itt lenne első nyoma annak, hogy káptalanunk a felszaporodott hiteleshelyi teendők miatt világi férfiak képességeit is kezdi igénybe venni.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 513. 29. – Gr. Károlyi- és Kállay-család levéltára. 1473.

Vasvári István, szintén káptalani jegyző.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 513. 29. – Gr. Károlyi- és Kállay-család levéltára. 1473.

György bihari főesperes és kanonok, kit IV. Sixtus pápa azon perben, melyet Kállai Lökös János anyjának, Álmosdi Chyre Péter leányának leányi negyedéért Chyre Kristóf és Tamással folytatott, delegált biróvá nevezett ki.*«Nos Georgius Archidiaconus Byhoriensis et Canonicus in Ecclesia Waradiensi per Sanctissimum in Christo patrem et dominum nostrum, dominum Sixtum divina providentia papam quartum Causæ et partibus infrascriptis Index delegatus specialiter deputatus vobis honorabilibus et discretis viris de Bagarner, de Dyozegh et de Eggyed Ecclesiarum parochialium plebanis Auctoritate Apostolica nobis in hac parte commissa in virtute sanctæ obedientiæ firmiter committimus et mandamus, quatenus visis præsentibus, ac dum et quando (ex parte) præfati eggregii Johannis Lewkes de Kallo cum præsentibus fueritis requisiti ad Nobiles et Eggregios Stephanum, Christoforum et Thomam Chyre de Almosd accedatis, Ipsosque ad instantiam dicti Johannis in nostram peremptorie citetis præsentiam, ita, quod ipsi sexto die a die citationis vestræ computando Waradinum coram nobis legitime comparere teneantur, ad educendum et exportandum nobilem magistrum Nicolaum de Hanthoka Notarium honorabilis Capituli dictæ Ecclesiæ Waradiensis, hominem scilicet per nos prius ad revidenda et æstimenda iura possessionaria ipsis datum et deputatum, et alias ad procedendum et procedi videndum in negotio huiusmodi prout de jure fuerit procedendum, et post hæc seriem vestræ citationis cum nominibus citatorum et termino comparendi remissisque in specie præsentibus, nobis conscientiose rescribatis. Datum Waradini octavo die Mensis Novembris Anno domini Millesimo quadringentesimo septvagesimo tertio.» Alatta balról: Stephanus de Waswar notarius in præmissis. Középütt mai tizes nagyságu, zöld viaszba nyomott gyürüpecsét romjai. Kállay-család levéltára. Egy személy volt-e ama Györgygyel, ki {153.} 1474-ben mint a várad-előhegyi prépostság gubernatora s a királyi jövedelmek igazgatója, 1479-ben pedig mint egyszersmind leleszi gubernator emlittetik, és a kit történetiróink a Szemere nemzetség tagjai közé számitanak? adatok hiányában biztosan meghatározni nem lehet.*Gr. Kemény J: Not. Capituli Albensis. I. 189. l. – Pray Gy: Hierarchia Hung. I. 35. l. – Nagy I: Magyarország családi. X. 597. l. – Koller J: Historia Episc. Quinqueeccl. IV. 354. l. 1473.

Miklós áldozár, Mindszent oltárának igazgatója. Gerbedi Mihály király emberével megvizsgálta azon hatalmaskodást, melyet Marjai, Lukács és Therek Benedek gyapolyi és kerekegyházi jobbágyaikkal Tahi Péter és Illés félegyházi jobbágyain elkövettek, halálra vervén egyebek közt Tiszai Lászlót és Szunyog Györgyöt.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 516. 6. 1474.

Anarcsi Thegzes Péter. Szabolcsmegye egyik előkelő családjából származott, mely a tiszai vidék legtekintélyesebb nemzetségeivel, köztök a Vayak s Ibrányiakkal is atyafiságos összeköttetésben állt. Anyja Katalin volt, az ép oly gazdag, mint hatalmas Csernavodai nemzetség egyik tagjának, Jakabnak leánya; testvérei: László, Sándor, György és István, de ez utóbbi korán elhalt.

Péter életének irányára kétségkivül befolyással volt anyai nagybátyja, Csernavodai Krizogon, 1434-ben az erdélyi püspöknek tasnádi {154.} vikáriusa;*Kállay-család levéltára. ő vele, magával elég későn, csak 1475-ben találkozunk először, amikor már váradi kanonok,*Leleszi országos levéltár. de egy más adat szerént kanonok volt már akkor is, «midőn Váradon nagy tűz volt».*Br. Sennyei-család levéltára. E kifejezés kétségkivül az 1474-iki török ostromra vonatkozik, amikor Várad csakugyan a lángok martaléka lőn s amely tűz a váradi vár védőinek s ezek közt a káptalan tagjainak hazaszeretetét s rettenthetetlenségét is kemény próbára tette.

Thegzes kanonok családja épen ugy, mint a vele egykoru Vitéz János érseké, fegyverével vivta ki harczias nevét s avval szerzett magának birtokot, mely képessé tette, hogy fiai közől a csaták hősei mellett a hazai müveltségnek is nevelhessen bajnokokat.

Birtokaik közől a szabolcsmegyei Berencset és Kékcsét ismerjük, de ezekhez Kisvárday László is jogot tartott annyira, hogy midőn 1493-ban a leleszi konvent bizonysága, János áldozár Lövei János király emberével Péter kanonokot s ujlaki Anarcsy Jánost ama birtokokba beiktatni akarák: Kisvárday rájok küldvén fegyveresen, sőt puskákkal czimboráit és jobbágyait, ezek a kiküldöttek kocsiját felforditák s kevésbe mult, hogy a konvent emberét is meg nem ölték, de két embert halálosan megsebesitének.*Leleszi országos levéltár: Metal. Protocol. II. 30. l. Ezeken kivül birtokaikhoz tartozott még a szintén szabolcsmegyei Himes és Monostor, s bár, mint zálog, ezek is idegen kezekbe jutának,*Nagy-Anarcsi Thegzes Péter, Péternek fia 1428-ban az akkor még biharmegyei Monostor egy részét zálogba adja Kisvárday Mihály, Miklós és Pelbártnak 33 forintért. Gr. Vay-család levéltára. de a Thegzesek nem feledék hozzájok való ősi jogukat s Péter kanonok 1482-ben ugy saját, mint testvérei nevében letiltá Mátyás királyt, továbbá annak anyját, Erzsébetet s fiát, János herczeget ama birtokok elfoglalása vagy eladományozásától.*Possessio «alias Hymes vocata et expost Bolmaz, nunc autem Ujvaros appellata in Comitatu Zabolch existens.» Gr. Vay-család levéltára. Anyjok, Csernavodai Katalin után öröklék a halmi uradalom egy részét Ugocsamegyében.*Szirmay A: Comitatus Ugochiensis. 159. l.

Különben Thegzes Péter kanonok tekintélyes, köztiszteletben {155.} álló férfiu volt kortársai előtt; erre mutat azon körülmény, hogy midőn Lesi Nagy Pál s Panaszi Pázmány András fiai birtokperének eldöntése választott biróságra bizatott, e biróság elnökévé a közbizalom őt választá.*Váradi püspöki uradalmi levéltár. Ezenkivül még csak azon egy tette ismeretes, hogy Thorday Miklós király emberével beiktatá Alagi Beken Dénest a biharmegyei Thobol helység birtokába, nem tekintvén a király elmarasztaló itélete következtében Csáky Benedek és Mihály, továbbá Csáky Gábornak, néhai Ferencz fiának ellenmondását.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 694. 11. – Ez oklevél mondja a káptalan s a király emberére vonatkozólag: «fide ipsorum prius iuxta vim et formam generalis novi decreti coram nobis deposita retulerunt concorditer in hunc modum» etc. Hasonlóképen szól a kolosmonostori konventnek egy szintén 1487-iki kiadványa (Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Kolosmonostor. Bihar. M. 1.), ami kétségkivül az 1486-iki törvények (art. 8.) intézkedésének következtében történt. 1474–1493.

Váradi Péter kanonok, a szentjobbi apátság gubernatora, később kalocsai érsek.*Lásd alább: A szent-jobbi apátság – apátok. 1475.

Mihály áldozár, Krisztus urunk szent teste oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1475.

Dénes őr-kanonok 1476-tól 1497-ig gyakran előfordul és valószinüleg tovább is őrködött Szent-László sirja felett, de az utóbb idézett évtől kezdve egy évtizedig az őr-kanonokról hallgatnak történeti emlékeink.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 513. 2. – 761. 1. – 694. 11. – Püspökségi uradalmi levéltár Váradon. – Gr. Károlyi-család levéltára. 13. 44. 1476–1497.

Benedek áldozár, Szent-Imre oltárának igazgatója.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 276. 17. 1477.

Jenei Simon kanonok. Nevét az tette leginkább emlékezetessé, hogy következő három kanonok-társával együtt képviselője volt a váradi káptalan jogigényeinek azon országos hirü perben, melyet első sorban az erdélyi szászok a váradi vásár-vám ügyében a nevezett káptalan ellen folytattak.*Nagyszebeni városi levéltár. U. II. 568. – Lásd alább: Káptalani birtokok. 1477.

Monay Gergely, János fia. Mátyás királynak kedvelt titkára volt, kitől 1482-ben Monay János magvaszakadtával némely abaujmegyei részbirtokokra (Monaj, Garadna, Kinizs, Szolnok) királyi adományt {156.} nyert. 1477-ben gyulafejérvári főesperes és kanonok, és mint ilyen Tamás tasnádi helynökkel Sándorházy Ambrus, gyalui várnagy nejének, Suki Ilonának hitbére ügyében biráskodik; a következő évben pedig, mint váradi olvasó-kanonok szerepel a szászok emlitett pörében.

Emlités van róla 1489-ben is, midőn hatszáz arany forintért zálogba veszi Párthásy Imrének gyaráni s egyéb biharmegyei részjószágait.*«Nos Capitulum Ecclesiæ Waradiensis memoriæ commendamus per præsentes, quod nobilis Emericus Parthasy de Gyaran coram nobis personaliter constitutus sponte et libere vivæ vocis oraculo confessus extitit in hunc modum: quomodo ipse pro quibusdam arduis necessitatibus suis ipsum ad præsens summe urgentibus evitandis totales portiones suas possessionarias in possessionibus Gyaran prædicta, necnon Bessenyew, Zakal, Fanczyka, Nyeek, Kecheth, Kiszantho et Naghzantho vocatis, omnino in Comitatu Byhoriensi existentibus habitas simulcum domibus et curiis suis in dictis possessionibus Gyaran et Naghzantho habitis, necnon cunctis ipsarum utilitatibus et pertinentiis quibuslibet, terris utputa arabilibus cultis et incultis; agris, pratis, pascuis, silvis, nemoribus, rubetis, virgultis, montibus, vallibus, collibus, aquis, fluviis, piscinis, piscaturis, aquarumque decursibus, molendinis et molendinorum locis, generaliter vero quarumlibet utilitatum præscriptarum totalium portionum possessionarium suarum integritatibus ad easdem de iure et ab antiquo spectantibus et pertinere debentibus, quovis nominis vocabulo vocitatis venerabili domino Gregorio de Monay lectori dictæ ecclesiæ nostræ, socio et nostro concanonico pro sexingentis florenis auri pori hungaricalibus boni veri et iusti ponderis ab eodem domino Gregorio lectore, ut dixit, levatis et perceptis infra tempus redemptionis pignori obligasset, imo obligavit nostro in conspectu harum nostrarum vigore et testimonio litterarum mediante. Datum sabbatho proximo post festum beatæ Elenæ Reginæ (május 23.). Anno domino millesimo quadringentesimo octogesimo nono.» Papir, egykoru másolat. Budai országos levéltár kincst. oszt. D. L. 19523. Paulini. S. Hieronymi prope Varad. 3. l. Eszerént jó gazda is volt. Minthogy pedig okleveleinkben a Gergely név Györgygyel gyakran felcseréltetik, nem lehetetlen, hogy ő azon Monay György, kit a gyulafejérvári székesegyház kincseinek 1531-ben készült jegyzéke, mint néhai kolosi főesperest emlit azon észrevétellel, hogy két kehely van tőle a nevezett székesegyház birtokában.*Nagy I: Magyarország családai. VII. 549. l. Váradi püspöki uradalmi levéltár. – Magyar Sion: VI. 42–44. és V. 189. ll. 1478.

Huszti János kanonok.*Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 568. 1478.

Gyulai Imre kanonok.*Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 568. 1478.

{157.} András éneklő-kanonok legfeljebb négy évig, de csak egy évben fordul elő.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 2. 3. és 4. – 2. 2. – N. R. 1715. 16. §. 3. – Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 95. l. 1478.

Fülöp áldozár, Tizezer vitéz és szent vértanu oltárának igazgatója. 1378-ban a biharmegyei Kis-Zomlin negyedrészének birtokába beiktatá a kápolnai Szent-Pál-rendüeket; a következő évben pedig néhai Nadányi Mihály birtokain megosztoztatá annak örököseit.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 2. 3. és 4. – 2. 2. – N. R. 1715. 16. §. 3. – Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 95. l. 1478–1479.

István áldozár, Szent-Gellért vértanu püspök oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1478.

Miklós áldozár, Mindszent oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1478.

Pethenyeházy György a fentebb emlitett Barabás kanonok nemzetségéből. Atyja Benedek volt. 1478-ban tünik fel először mint már váradi kanonok; 1480-ban testvérével Mátyással együtt átengedi rokonainak a szatmármegyei Bogda pusztát; 1483-ban a váradi káptalan bizonysága, az emlitett Váczi Balás kanonok beiktatja a szatmármegyei Mérgesd birtokába kanonoktársát, Györgyöt tizenegyed magával, mind Petenyeházyakat, kivéve Gergely két fiát: Mártont és Jánost, kik már a Nyiry nevet viselik.*Mátyás király iktató parancsa kelt Budán «feria secunda proxima post festum b. Bartholomei apostoli» (aug. 25.). Kállay-család levéltára. – Gyulafehérvári orsz. levéltár: 2. 15. Ezentul nyomát veszitjük; de a tiszántuli családok levéltáraiban kétségkivül van még több adat is, mely életére vonatkozik. 1478–1483.

György áldozár, Tizenegyezer szűz vértanu oltárának igazgatója, ki Borsi Benedek király emberével megvizsgálta azon hatalmaskodást, melyet özvegy Mezőgyáni Mihályné az ő szent-damjáni, andaházi, ujfalusi, kengyeli és herpálii jobbágyaival Marjai Lukács és leánya, Ilona birtokán, Kovácsiban elkövetett.*Kolosmonostori országos levéltár: Bihar. M. 2. 1479.

Ferencz áldozár.*Franciscus et Valentinus de Gisurla (Gerla?) item Georgius de Varsán Presbyteri Diścesis Varadiensis et Capellani in Ecclesia parochiali beatæ Mariæ Magdalenæ in Castro Budensi.» Budai országos levéltár kincst. oszt. Monasterium de Csúth. 1. l. Itt azonban a «Diścesis Varadiensis» kifejezés középkori szokás szerént az illetőknek csupán származása helyét is jelentheti. 1479.

Bálint áldozár.*Franciscus et Valentinus de Gisurla (Gerla?) item Georgius de Varsán Presbyteri Diścesis Varadiensis et Capellani in Ecclesia parochiali beatæ Mariæ Magdalenæ in Castro Budensi.» Budai országos levéltár kincst. oszt. Monasterium de Csúth. 1. l. Itt azonban a «Diścesis Varadiensis» kifejezés középkori szokás szerént az illetőknek csupán származása helyét is jelentheti. 1479.

Varsányi György áldozár; mind ő, mind előbbeni két társa Budán a várban Mária-Magdolna egyházának káplánjai.*Franciscus et Valentinus de Gisurla (Gerla?) item Georgius de Varsán Presbyteri Diścesis Varadiensis et Capellani in Ecclesia parochiali beatæ Mariæ Magdalenæ in Castro Budensi.» Budai országos levéltár kincst. oszt. Monasterium de Csúth. 1. l. Itt azonban a «Diścesis Varadiensis» kifejezés középkori szokás szerént az illetőknek csupán származása helyét is jelentheti. 1479.

{158.} Köleséri Pál, György fia, áldozár, királyi közjegyző.*«Paulus Georgius de Cheleser» de tán csak a másoló hibájából «Paulus Georgii» (filius) helyett. Budai országos levéltár kincst. osztálya: Monasterium Csúth. 1. 1. 1479.

Bálint áldozár, tamáshidai (ma Tamásda) plebános s a váradi székesegyházban Szentháromság oltárának igazgatója.*«Nicolaus Dei et apostolicæ sedis gratia Episcopus Seb... (kiszakadt) Reverendique domini Johannis eadem dei et apostolicæ sedis gratia electi et confirmati Varadiensis in spiritualibus et pontificalibus Vicarius generalis in Christo nobis dilecto discreto viro Georgio nato Thomæ Forgach de Waradino salutem in Domino. Vitæ virtus, morum honestas, laudabilis conversatio, scientiæ sufficiens peritas, necnon virtutum dona, quibus te ex diuturna et continua obsequiorum divinorum executione propria experientia nostra ab altissimo cognovimus insignitum, – nos inducunt et alliciunt, ut tibi præmissorum tuorom intuitu meritorum ad gratiam provisionis faciendam reddamur uberem. Rectoratum itaque Altaris sanctissimæ et individuæ Trinitatis in choro Ecclesiæ Waradiensis fundati post legitimam et specialem mortem discreti viri Valentini, Presbyteri, Plebani de Thamashyda, ultimi et immediati eiusdem Altaris possessoris de iure et de facto vacantem in persona domini nostri Superioris in manibus nostras deventum, cum domo habitationis eius, aliisque iuribus, omnibus rebus et bonis ad ipsum altare pertinentibus, item onere divinorum obsequiorum ratione ipsius altaris exequendorum: auctoritate præfati reverendi domini electi et confirmati, Domini videlicet et superioris viam nunc in Venetiis agentis nobis tradita, tibi tamquam personæ bere meritæ et dignæ duximus conferendum, de eodem tibi providemus per præsentes, mandando Decano Altaristarum ecclesiæ Waradiensis pradictæ, et aliis ad quos spectat, quatenus recepto a te primitus debitæ fidelitatis et obedientiæ solito iuramento, iuxta quod tu præfato domino nostro electo et confirmato moderno, suisque successoribus canonice intrantibus, ac eorum Vicariis pro tempore constitutis fidelis eris et obediens, quodque res et bona ac iura dicti Altaris non dissipabis, non alienabis, necve distrahes, sed dissipata, alienata et distracta iuxta posse tuum potius recuperabis, – Te in ipsius altaris realem et corporalem possessionem introducant ac introductum pro viribus tueantur et defendant, necnon tibi de omnibus et singulis eiusdem altaris fructibus, reditibus et proventibus universis respondeant et responderi faciant cum efficacia. Datum Waradini in dominica lætare (apr. 1.). Anno domini millesimo quadringentesimo octuagesimo primo.» Papir, melynek vizjegye függő mérleg; pecsétnek vagy aláirásnak semmi nyoma, egyszerü, de egykoru másolat. Leleszi országos levéltár: Actor. 1481. 16. 1481.

Váradi Forgách György, Tamás fia. A fentebbi Bálint plebános helyére, ki elhalt, Miklós váradi helyettes püspök Forgáchot nevezte ki a Szentháromság oltárának igazgatójává. A kinevező levél kikerülte annyi század veszélyeit s püspökségünk középkori történetében az egyedüli ilynemü emlék.*«Nicolaus Dei et apostolicæ sedis gratia Episcopus Seb... (kiszakadt) Reverendique domini Johannis eadem dei et apostolicæ sedis gratia electi et confirmati Varadiensis in spiritualibus et pontificalibus Vicarius generalis in Christo nobis dilecto discreto viro Georgio nato Thomæ Forgach de Waradino salutem in Domino. Vitæ virtus, morum honestas, laudabilis conversatio, scientiæ sufficiens peritas, necnon virtutum dona, quibus te ex diuturna et continua obsequiorum divinorum executione propria experientia nostra ab altissimo cognovimus insignitum, – nos inducunt et alliciunt, ut tibi præmissorum tuorom intuitu meritorum ad gratiam provisionis faciendam reddamur uberem. Rectoratum itaque Altaris sanctissimæ et individuæ Trinitatis in choro Ecclesiæ Waradiensis fundati post legitimam et specialem mortem discreti viri Valentini, Presbyteri, Plebani de Thamashyda, ultimi et immediati eiusdem Altaris possessoris de iure et de facto vacantem in persona domini nostri Superioris in manibus nostras deventum, cum domo habitationis eius, aliisque iuribus, omnibus rebus et bonis ad ipsum altare pertinentibus, item onere divinorum obsequiorum ratione ipsius altaris exequendorum: auctoritate præfati reverendi domini electi et confirmati, Domini videlicet et superioris viam nunc in Venetiis agentis nobis tradita, tibi tamquam personæ bere meritæ et dignæ duximus conferendum, de eodem tibi providemus per præsentes, mandando Decano Altaristarum ecclesiæ Waradiensis pradictæ, et aliis ad quos spectat, quatenus recepto a te primitus debitæ fidelitatis et obedientiæ solito iuramento, iuxta quod tu præfato domino nostro electo et confirmato moderno, suisque successoribus canonice intrantibus, ac eorum Vicariis pro tempore constitutis fidelis eris et obediens, quodque res et bona ac iura dicti Altaris non dissipabis, non alienabis, necve distrahes, sed dissipata, alienata et distracta iuxta posse tuum potius recuperabis, – Te in ipsius altaris realem et corporalem possessionem introducant ac introductum pro viribus tueantur et defendant, necnon tibi de omnibus et singulis eiusdem altaris fructibus, reditibus et proventibus universis respondeant et responderi faciant cum efficacia. Datum Waradini in dominica lætare (apr. 1.). Anno domini millesimo quadringentesimo octuagesimo primo.» Papir, melynek vizjegye függő mérleg; pecsétnek vagy aláirásnak semmi nyoma, egyszerü, de egykoru másolat. Leleszi országos levéltár: Actor. 1481. 16.

{159.} Máté kanonok.*Nagyszebeni városi levéltár. U. II. 568. 12. l. 1481.

Farkas Bálint éneklő-kanonok, majd prépost, végre váradi püspök.*E munka I. kötete. 325. s köv. ll. 1481–1483.

Sankfalvay Antal kanonok, gömörmegyei család ivadéka, ősei s ezek között két Antal már 1404-ben emlittetnek.*Hazai oklevéltár (Dessewffy). 333. l. Mátyás király 1486-ban pozsonyi préposttá nevezte ki s e kinevezést Ibafalvy Tamás esztergomi érseki helyettes ugyanazon év november 11-én megerősité. Utóbb nyitrai püspök.*Knauz N: Magyar Sion. IV. 771–74. ll. – Episcopatus Nitriensis memoria: 302. l. – Érdekes adatok vannak a Sankfalvay nemzetségről Szeredai A: Collectio monumentorum templi Albæ Juliensis. 7. l. és Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 851. 14. 1486.

Sebestyén áldozár, Üdvözitőnk oltárának igazgatója. Sárándi Leuszták király emberével megidézte Vetésy Györgyöt és Reszegey Pált, kik Tahy Illés s István részbirtokaira a biharmegyei Jankafalván jogigényt jelentének be.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 516. 2. 1486.

László áldozár, Szent-Lőrincz oltárának igazgatója.*Gr. Károlyi-család levéltára. 1486.

Hestgfi Miklós éneklő-kanonok. Neve egy 1488-iki eredeti oklevelen fentebbi alakjában fordul elő, de tollhiba is lehet benne. Csak három egymásután következő évben találkozunk vele, mert épen e korból gyérek a jeles alakban kiállitott oklevelek.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 694. 11. és Paulini. S. Hieronymi. Fudi. 3. 1. – Ifj. Bölöni S. levéltára. 1487–1489.

Kágyai Balás kanonok, ki Nadányi Jób birtokának, a békésmegyei Bucsának határait járta.*Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 103. l. 1487.

Váry Benedek kanonok.*Kállay-család levéltára. 1489.

Szegedi Miklós mester, kanonok.*Gr. Károlyi-család levéltára. 1489.

{160.} Izsépi Péter kanonok.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Monial. Poson. 41. 36. és 37. 1489.

Váradi Bálint, Alattyány Miklós püspöki helyettes jegyzője.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Monial. Poson. 41. 36. és 37. 1489.

Váradi Péter áldozár.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Monial. Poson. 41. 36. és 37. 1489.

László áldozár, mind ő, mind előbbeni társa Váradon valának alkalmazva, de hogy mely egyháznál s mily hivatalban? az nincs megemlitve.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Monial. Poson. 41. 36. és 37. 1489.

András karbeli áldozár. Emlékezetét ama nagy per tartotta fenn, mely egyrészről Nagybánya városa, más részről Ulászló király közt folyt. A város polgárai ősi szabadalmaik szerént Chepeli Benedek egyházi jogtudort s hantai (?) prépostot választák meg plebánosuknak, a király ellenben Csáky Miklóst, a később, 1514-ben oly szörnyü véget ért csanádi püspököt akarta rájok erőszakolni. András áldozár ez ügyben, mint a váradi káptalan bizonysága, a király parancsait vitte át Nagybányára.*Gr. Batthyány I: Leges ecclesiasticæ. III. 601. l. 1491.

Köleséri Barabás kanonok.*Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 568. 13. l. 1492.

Tamás áldozár, Szent-Bertalan oltárának igazgatója.*Gr. Károlyi-család levéltára. 1492.

Osvát áldozár, Szent-Margit oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1493.

Máté áldozár, a székesegyház sekrestyése.*Kállay-család levéltára. 1493.

Benedek trinopolitani választott püspök, mely méltósága arra mutat, hogy püspöki helyettes volt; de hogy emellett birt-e kanonoki javadalmat is? az nincs megjelölve.*Római Dataria levéltára: VI. Sándor pápa 2-ik éve. VI. kötet 163. l. 1493.

Ladányi Pál kápolnás mester s a Vépi kanonok alapitotta tápintézet igazgatója. Mint fentebb, 1453. évnél emlitett elődje, Szegedi László, szintén igyekezett a gondjaira bizott intézet erdélyi birtokjogait érvényesiteni s evégből Vingárti Geréb László erdélyi püspököt s Geréb Pétert, továbbá Báthori Andrást és Györgyöt, mint a kérdéses birtokok haszonélvezőit törvénybe idézteté, de ismét eredménytelenül.*Váradi székeskáptalani levéltár: 3. 8. 1493.

Váradi Mihály mester, kanonok. A körülmények arra mutatnak, {161.} hogy testvére vagy rokona volt Váradi Péter kalocsai érseknek. Mihály kanonokkal csak 1495-ben találkozunk először, midőn Kerchi Zsigmond király emberével vizsgálatot tarta Kállay János ellen, ki Kállay András birtokából, a szabolcsmegyei Harangból egy részt saját birtokához, Oroshoz foglalt. A következő évben már mint Kálmáncsehi Domokos püspök általános helynöke fordul elő, de ezentul eltünik.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 35. 42. – Paulini. Kápolna. 1. 10. mely utóbbi helyen gyürüpecsétje, bár roncsolt állapotban látható. Nyoma van a római Dataria levéltárában is (VI. Sándor pápa 3-ik éve, XVI-ik kötet, 128. l.), de az illető kötetet megtalálni nem sikerült. – Állitólag Várday Pelbártnak egyik fia, Domokos e korban lett volna váradi kanonok (Magyar Sion. V. 275. l.); de Domokos kanonokról e korban nem szólnak történeti emlékeink, s a nevezett Pelbártnak Domokos fia sincs a Váradyak családfáján, mely pedig legalább a XV. s XVI. századból az akkor élt Várady főpapok befolyásával kétségkivül helyesen van összeállitva. 1495–1496.

Debreczeni Pál székeskáptalani jegyző.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 35. 42. – Paulini. Kápolna. 1. 10. 1496.

Kornis Benedek valószinüleg ama János fia, ki 1445-ben az abaujmegyei nemesség egyik követe volt; testvérétől, Miklóstól ered a mai grófi család. Ifju éveiről hallgatnak történeti forrásaink; először mint váczi kanonokot emlitik, de csak az bizonyos, hogy 1497-ben már trinopolitani püspök s váradi éneklő-kanonok;*Gr. Károlyi-család levéltára. 13. 44. utóbb Kálmáncsehi Domokos püspök helyettese s midőn Kálmáncsehi Szent-László király sirjának társaskáptalanát szervezé, őt e káptalannak élére állitotta, mint prépostot. De Kornis neve előtt a nevezett társaskáptalan statutumaiban a «frater» jelzőt is olvassuk,*«reverendus in Christo pater et dominus frater Benedictus episcopus Tiropolitanensis (?) ac canonicus et in pontificalibus vicarius Ecclesiæ Waradiensis ac præpositus... novi collegii sive sepulchri beatissimi regis Ladislai ac capituli ecclesiæ b. Stephani prothomartyris de promonthorio Waradiensi.» A jászai konvent házi levéltára: 100. 12. ami arra mutat, hogy már azelőtt szerzetesi életet is folytatott és igy különben is annyira változatos pályája egy érdekes fordulattal még gazdagabb.

Kornis lesz már ama Benedek szintén trinopolitani püspök, kiről fentebb, 1493-ban volt szó; erre mutat a nevek, s a püspöki czimek azonosságán kivül ama körülmény, hogy Kornist, legalább {162.} Kálmáncsehi Domokos idejében, csakugyan mint helyettes püspököt látjuk Váradon. De czimei s javadalmai még mindig nem elégitették ki; megszerezte a leleszi prépostságot is, azonban valamelyik javadalma miatt ama kellemetlen helyzetbe jutott, hogy simonia czimém vádat emeltek ellene. És ekkor talán épen e vád következtében megválik régi czimeitől, s javadalmaitól, elhagyja Váradot s leleszi prépostságát foglalja el. 1500. évtől kezdve 1517-ig mint driveszti püspök s leleszi prépost számtalanszor előfordul, kivált a prépostság levéltárának irataiban.*Római Dataria levéltára: VI. Sándor pápa 2-ik éve, VI. 163. l. – Leleszi országos levéltár. – Nagy I: Magyarország családai. VI. 357–58. ll. – Pray Gy: Hierarchia Hung. I. 35. l. a) jegyz. – Alább e munkában: Szent-László király sirjának társaskáptalana. 1497.

Ilyei Dyenessy Tamás olvasó-kanonok, apostoli főjegyző. Származása helyét Erdélyben kell keresnünk. Először 1497-ben, majd 1499-ben találkozunk vele, midőn mint már olvasó-kanonok Barchay Mihály király emberével megvizsgálta azon hatalmaskodást, melyet Székelységi Antal és társai az orodi káptalan birtokain elkövettek.*Gr. Károlyi-család levéltára: 13. 44. – Ortmayr és Szentkláray: Adatok Csanád-egyházmegye történetéhez. II. 379–381. ll. Káptalanunk egész középkori történetében ez az egyedüli eset, hogy az olvasó-kanonok ily kiküldetésben részesül. Az idézett évtől kezdve, egy évtizednél tovább gyakran olvassuk nevét;*Nemzeti muzeumi kézirattár. – Ifj. Bölöni S. levéltára. egy 1511-diki oklevél pedig amellett, hogy érdekes világot vet ama kor gondolkozására, megismertet Dyenessy kanonok némi családi körülményeivel is. «Dienesy Thamásnak az váradi lectornak és az ű atyhjafiainak» vala egy Zádorlaka nevü birtokuk, mely Dóczy Ferencz kezeibe került. A Dyenessyek perbe fogták Dóczyt a birtokért, aki nem igen bizhatott ügyéhez, mert titkon szerződött a nádorral, hogy ha «ő kegyelme Nadrispán uram megszerzi (Dóczynak Zádorlakát) és engemet én akaratom szerént vélek megszerződtet» egy paplant (szőnyeget) ad a nádornak, de nem közvetlenül, hanem «Meendel kezébe adom; ki most az zsidóknak előttek járójok».*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1717. 1. – Hazai oklevéltár (Dessewffy): 452. l. – Gr. Károlyi-család levéltára: lad. 2. 287. 1499–1513.

György áldozár, Szentlélek oltárának igazgatója s egyszersmind {163.} Szent-László király sirja és Szent-István vértanu egyháza uj káptalanának kanonokja.*Kállay-család levéltára. 1498.

Vitéz Mihály kanonok. Harmadika azon kiváló férfiaknak, kik fényes tulajdonaikkal e század folyamában a Vitéz nevet oly tiszteltté tevék. Nem emelkedett ugyan oly magasra, mint bátyjai: a primás s a veszprémi püspök; de a tudomány szeretete s müvelésében méltó társuk vala s mint azok, ugy ő is tagja volt Szent-László váradi káptalanának.

Neveltetéséről nagybátyja, Vitéz János veszprémi püspök gondoskodott, ki a tehetséges ifjut Olaszhon hirneves tanáraihoz küldötte, honnan mint a humanismus lelkes hive tért vissza.*Ábel J: Magyarországi humanisták. 104. és köv. ll. Ő-e az a Budai Vitéz Mihály, ki 1498-ban a bécsi egyetemen mint egyházi jogtudor s «a magyar nemzet» egyik procuratora tünik fel;*Fraknói V: Magyarországi tanárok és tanulók a bécsi egyetemen. 37. és 89. ll. ki 1513-ban budai főesperes,*Knauz N: Magyar Sion. IV. 131. l. 1525-ben pedig Szent-Miklós székesfejérvári prépostja?*Pauer J: Historia Dioecesis Alba-Regalensis. 51. l. oly kérdés, melyre egyéb adataim hiányában a Budai előnév tagadólag látszik felelni.

Az bizonyos, hogy váradi kanonok volt, amint ezt sajátkezü irása bizonyitja, melylyel egyik könyvének utolsó levelére oda jegyezte nevét s kanonoki állását.*E könyvet jelenleg a budapesti egyetem könyvtára őrzi. 1482-iki kiadás s czime: «Vocabularius iuris». Mind elején, mind végén van egy-egy tiszta levél, az elsőn ez olvasható: «Ipse liber est Conventus Rhemetensis Ordinis S. Pauli Priori Eremitæ. D. 3.» a végső levelen pedig veres tintával: «Michaelis Vytez Varadien. canon.» (Varadiensis canonici.) De kanonokságának éve ismét bizonytalan: 1489-ben, midőn mint ifju ember Olaszországban tanult, még nem volt kanonok; és ha ő az a fentebb emlitett bécsi egyetemi tanár; akkor még 1498-ban sem volt az, mert itt épen ugy, mint amott, hiányzik neve mellől a kanonoki czim, holott különben mindig kitéve szokott lenni.

Sebestyén áldozár, Szent-András apostol kápolnabeli oltárának igazgatója.*Gr. Károlyi-család levéltára: 13. 46. 1499.

##### {164.} XVI-ik század.

Bornemisza János kanonok.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1603. 36. és 48. 1501.

Szebeni Péter, dékán, kanonok. Mindkettejök nevét egy szomoru, s korunkban már alig érthető esemény tartotta fenn. Szentmihályi Czobor Imre, királyi sótárnok, állitólag mint Ulászló király követe, a moldvai vajdához igyekezvén, 1501 junius 14-én kiséretével Váradra érkezett, itt azonban Horváth Márton és Lucernarius (Gyertyamártó?) Jakab váradi birák a káptalan, nevezetesen Bornemisza és Szebeni kanonokok meghagyására Czobor szolgáit megrohanták, kifoszták s némelyeket azokban megsebesitének, másokat megöltek. Legalább igy panaszlá ezt el maga Czobor a várad-előhegyi káptalan előtt, hol a rajta s kiséretén ejtett sérelem miatt sietett bejelenteni tiltakozását. De hogy a sajnálatos kihágásra ki vagy mi adott okot? azt elhallgatta, legalább a tiltakozásáról kiadott oklevél nem emliti. Hiba történt mindkét részről, de a kihivó szerepet kétségkivül Czobor emberei játszották. E feltevést igazolja az ügy kifejlődése is, mely szerént Czobor kész volt megelégedni annyi elégtétellel is, hogy a káptalan s a birák őt kövessék meg, a megöltekért pedig mondassanak a székesegyházban szent miséket, de a káptalan ennyire sem állott rá.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1603. 36. és 48. 1501.

Polner János kanonok. A körülmények arra mutatnak, hogy származása helyét Erdély bérczei közt keressük; Nagyszeben városához mindenesetre közel állt akár születésénél, akár a város kebelében viselt hivatalánál fogva. Életének csak végső éveiről vannak adataink, melyek azt igazolják, hogy mind a római, mind a budai udvarnak egyaránt ki tudta érdemelni bizalmát.

Midőn VI. Sándor pápa a XVI-ik század első évére jubileumot hirdetett s az ezen alkalommal begyülendő kegyes adományok egy részét, valamint az egyházi jövedelmek tizedét hazánk védelmére fordittatni rendelé: Péter bibornok s apostoli követ Polnert küldé Erdélybe, hogy ott a tizedeket beszedje. Ez 1501-ben történt s Polner ekkor még csak egyszerü váradi kanonok vala.*Szeredai A: Notitia Capituli Albens. Transsyl. 123. l. Pályájának magasabb iránya Ulászló {165.} király nejének, a fenkölt szellemü Anna királynénak, Budára jövetelével kezdődik, ki a müvelt s nyelvekben jártas Polnert udvarába vette, mint titkárt s tolmácsot alkalmazá s csakhamar bizalmára is méltatta.

Személyes érdemei mellett kétségkivül a királyné kegyének köszönheté, hogy midőn 1504 végén Thurzó Zsigmondnak Erdélybe áttételével a nyitrai püspökség megüresedett, e püspökséget Polner nyerte el; de mielőtt főpásztori székét elfoglalhatta volna, nehány nap mulva, már megszünt élni.*Magyar történelmi tár: XXIV. 131. és 132. ll. – Wenzel G: Thurzó Zsigmond. 15. l.

Valószinüleg rokonságban állt a vele egykoru Polner Gáborral, ki kolosmonostori apát és bosznyai, majd szerémi püspök volt s ki Polner Jánossal egy időben tünik el.*Pray Gy: Hierarchia Hung. I. 437. és 389. ll.

A királyné benső megilletődéssel vette hű emberének váratlan halálát s a női kedély gyengéd lelkiismeretességével sietett gondoskodni az elhunyt lelki nyugalmáról. Lulay János szolgája által levelet küldött Nagyszeben városának, melyben rendelé, hogy azon kilenczszáz harminczkét arany forintot, melylyel a város Polnernek mint kölcsön adott összeggel tartozott, Lulay kezébe adja át, hogy azt a királyné a haldokló utolsó akarata szerént, annak lelki nyugalmára fordithassa.*«Credimus – irja a királyné – non latere fidelitates vestras, qualiter his diebus fidelis noster Reverendus condam dominus Johannes Polner Electus Ecclesiæ Nitriensis, Secretarius noster cum singulari nostra compassione e vivis excesserit, qui suprema sua voluntate nos præter cæteros esse optavit, per quam et facultatibus et saluti animæ suæ provideretur.» Kelt Budán «feria secunda proxima post festum b. Lucæ evangelistæ» (október 21.) 1504. Nagyszebeni városi 1evéltár: 41. Eszerént nem október 27-én halt meg, mint Marino Sanuto krónikája után hinni lehetett (Magyar tört. tár. i. h.), hanem még okt. 21. előtt. – Kereszturi J: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 118. l. Polner keresztnevét Lászlónak irja, de kétségkivül csak tollhibából. 1502–1504.

Mihály éneklő-kanonok, 1503-ban találkozunk vele először*Nemzeti muzeumi kézirattár. s valószinüleg ugyanaz a Mihály, ki 1510-ben, midőn Vay Imre kanonoktársától hetvenöt forintot vesz fel kölcsön, elismervényében magát saloniki püspöknek s az éneklő-kanonokság commendatorának nevezi.*«In anno domini 1510 tertia Septembris Ego Michael Episcopus Salonensis ac Commendatarius Cantoratus et Canonicatus Ecclesiæ Waradiensis etc. recognosco et fateor per hunc cirographum meum: levasse ab honorabili domino Magistro Emerico de Waya Ganonico Ecclesiæ Waradiensis, confratre nostro pro certis negotiis meis expediensis septuaginta quinque in moneta mutuo et sub spe restitutionis. Ita est Michael Episcopus, qui supra, manu propria; et sigillo suo hunc cirographum consignavit.» Eredeti, papir, veres viaszba nyomott gyürüpecséttel, melynek pajzsa felett püspökföveg s a paizsban virág (?) látható. Gróf Vay-család levéltára. {166.} Adóssága kifizetésére nem sok ideje maradt; csakhamar elhalhatott, mert már 1512-ben a római curia intézkedik üresen hagyott javadalmáról, annak adományozását magának tartván fenn. Ugyanazon évben csakugyan már mást találunk az éneklő kanonoki széken.*Római dataria levéltára: II. Gyula pápa 9-ik éve. VII. 154. l. 1503–1510.

Bradách János őr-kanonok, valószinüleg ugyanaz, ki e korban Szent-László király másik alapitványának, a zágrábi káptalannak tagjaként is feltünik.*Kercselich B: Hist. eccl. Zagrab. 213. l. – Nemzeti muzeumi levéltár. Rokona lehetett Ladomérczi Bradach Imrének, ki 1524-ben tótországi al-bán s körösmezei főispán volt.*Gr. Károlyi-család levéltára: 48. 19. 1503.

Gáspár áldozár, Krisztus urunk szent teste oltárának igazgatója; ki a már emlitett nagy-túri hatalmaskodás ügyében Bajomi Thwz Lukács király emberével ujabb vizsgálatot tartott s kiderité, ami iránt addig kétség vala, hogy az egész Móré György parancsára történt.*Kállay-család levéltára. 1503.

Haczy Márton, «kis prépost», ami alatt kétségkivül a kiskáptalan prépostját kell értenünk. Prépostsága éveit közelebbről meghatározni nem lehet; csak annyit tudhatunk, hogy a XVI-ik század elején élt s költeményeiről volt ismeretes.*Fraknói V. közleménye.

Miklós kanonok;*Kállay-család levéltára. lehet, hogy Székely Miklós, ki 1503-ban várad-előhegyi kanonok volt.*Lásd alább: Szent-László király sirjának s Szent-István vértanu egyházának káptalana. 1506.

Baky Barabás mester, kanonok. Valószinü, hogy Berendi Bak Gáspár szepesi prépost, a szegedi székesegyház ujraépitője nevelteté Olaszország tanintézeteiben, hol egykor maga a prépost is tanult,*Wagner K: Analecta Scepusii. III. 69. l. {167.} emellett szól Barabás kanonok «mester» czime is. Mind ő, mind a prépost előkelő aradmegyei családból származtak, melynek tagjai a XVI-ik század elején sürün viselék a megye legelső tisztségeit.*Baky Gáspár 1517 aradmegyei alispán; Baky Mihály, Gáspár, István szolgabirák. Ortmayr és Szentkláray: Csanád-egyházmegyei adattár. II. 455. l. E megyében az ős aradi prépostság vidékén estek birtokaik s ezek közt a nevet adó Baka, s Pálülése (ma Paulis), melyhez legalább birtokjogot tarthattak. 1507-ben ugyanis, midőn Haraszty Ferencz kiküldé emberét, nemes Sarlai Horváth Mátyást a pálülései szőlőhegyre, hogy ott a borokat megkilenczedelje: Baky Barabás kanonok, továbbá Baky Gergely, Miklós, Mihály és Fóris rája küldék embereiket, kik Horváth Mátyást nemes ember létére halálra verék, amiért Ulászló király mind az őt Bakyt, mint főben járó vétséggel vádlottakat maga elé idézte.*Gr. Fogách-család levéltára a nemzeti muzeumban. A per vége, valamint Barabás kanonok további sorsa még ismeretlen. 1507.

Váradi István az iskola mellett állt tápintézetnek és abban Szentlélek kápolnájának igazgatója. Mint emlitett elődjei: Szegedi László és Ladányi Pál folytatta az azok által megkezdett pert az intézet erdélyi birtokaiért, s végre 1507-ben elért annyit, hogy Szentgyörgyi s Bazini Péter erdélyi vajda s székelyek ispánja őt a küküllőmegyei Monyoros, Udvarhely és Hetur egész birtokokba bevezettetni rendelé s a kolosmonostori konvent bizonysága fr. Barabás áldozár Kisfaludi Elek, vajda emberével, már meg is jelent, hogy a bevezetést eszközöljék, de az ismét csak elmaradt, mert mindenütt ellenmondással találkoztak. A per végkimeneteléről nincs tudósitásunk, mert az intézet birtokairól sincs többé emlékezet.*Váradi székeskáptalani levéltár: 3. 8. 1507.

Vay Imre, Domokos fia, az ország zászlós urai közé emelkedett, ős Vay nemzetség sarjadéka. A hősök s államférfiak mellett, kiket e nemzetség a hazának adott, többeket találunk közőlök az oltár szolgálatában is; mingyárt a XVI-ik század elején nem kevesebbet, mint ötöt, jeléül azon élénk rokonszenvnek, melylyel akkori, legelső családjaink is az egyház felé hajoltanak. Ilyenek valának Vay László nikomediai püspök, székesegyházi főesperes, jászai prépost s Estei Hyppolit egri püspök helyettese; továbbá a nemzetség másik ágából Vajai {168.} Ibrányi István esztergomi őr-kanonok, s a királyi kisebb iroda őre; ismét Vajai Ibrányi György, a titeli prépostság kanonokja; Vay Ferencz szintén esztergomi kanonok; végre Imre, kivel mint már váradi kanonokkal 1507-ben találkozunk először.*Ulászló király Budán «feria quarta proxima post festum Purificationis beatissimæ Mariæ» (febr. 3.) 1507. tekintve Vay László «episcopi Nicomedensis, Archidiaconi Cathedralis et Suffraganei Ecclesiæ Agriensis, necnon Præpositi Ecclesiæ de Jazow», továbbá «Stephani Ibrányi de eadem Waya Conservatoris minoris Cancellariæ, nepotis eiusdem Episcopi» érdemeit nekik s általok «Emerico de præfata Waya Waradiensis – ac Georgio Ibrányi de eadem (Waya) Tituliensis Ecclesiarum Canonicis» és többi rokonaiknak ősi czimerét «vita et paterna arma» kibőviti. Gr. Vay-család levéltára: F. XII. Kétségkivül a fentebbi Lászlóra czéloz a Vay nemzetség bárói adománylevele, midőn mondja, hogy püspök volt. V. ö. e munka I. kötete 205. l. 1) jegyz. – Vay Ferencz Pozsonyból 1515. «tertia die festi Penthecostes» (május 29.) mint, ugy látszik, Bakócs Tamás bibornokérsek udvari papja, irja bátyjának, Vay Imre kanonoknak: «Litteræ ex partibus Carinthiæ et confinibus huius regni venerunt ad dominum nostrum Reverendissimum Cardinalem et legatum, quibus certo significatur homines plebeos et rusticas gentes in Carinthia, prout anno præterito in hoc regno erat, insurrexisse et Castra iam in confinibus huius regni nostri satis munita cepisse et miram crudelitatem exercere. Timendum est profecto, ne hoc regnum invadetur, nostrique rustici illis rursus adhærerent.» Gr. Vay-család levéltára.

Ő volt egyike azoknak, kiket a Thurzó Zsigmond püspök pere alkalmával kitört váradi erőszakoskodásról sietve értesitének.*E munka I. kötete 363. l. Eszerént akkor távol volt Váradtól s talán épen azon zaklatások következtében, melyeknek a káptalan, püspöke környezetének részéről, kitéve volt.

Imre kanonok közel két évtizeden át volt tagja Szent-László káptalanának; de e hosszu időből épen ugy nincsenek adataink, mint életének első s befejező éveiről. 1525-ben még él, de azután eltünik; más javadalomra ment-e át? vagy leszállt ő is a váradi székesegyház sirboltjának csendes emberei közé; avagy talán Mohács hantjai takarják őt is ifju püspökével, Perényivel együtt? oly kérdések, melyekre talán a jövő sem fog adni feleletet.*Gr. Vay- és Kállay-család levéltára. – Leleszi országos levéltár. Budai F: Polgári lexiconában két Vayt említ: Istvánt és Lászlót, de mind leveiket, mind viselt tisztségeiket összezavarja; talán már a családi hagyomány sem emlékszik tisztán rájok. 1507–1525.

Jakab jogtudor, kanonok, kit Thurzó Zsigmond püspök öcscse, {169.} Gáspár, mint a püspök ellen folytatott per főintézőjét halálra keresett.*E munka I. kötete 362. l. 1508.

Boymessi Tamás, igy adja nevét a római Dataria levéltára, de e név kétségkivül hibásan került ki az olasz iktató tollából. Viselt állásáról sem nyerünk felvilágositást.*II. Gyula pápa 5-ik éve. XVI. 250. l. de a levéltárnok ismét sikertelenül kereste az idézett kötetet. 1508.

Verbai Callixtus. Már 1506-ban találkozunk vele majd Esztergomban, majd Pozsonyban, hol valamely apostoli főjegyzői – vagy épen Bakócs Tamásnak szentszéki, követségi irodájában lehetett alkalmazva. Szolgálatainak jutalmáról is a római curia gondoskodott. Az emlitett Mihály saloniki püspök éneklő-kanonoki javadalmának betöltését üresedés esetében a szentszék magának tartá fenn, mert e javadalom már előre Verbainak vala szánva, s midőn az üresedés bekövetkezett, Verbai azonnal elnyerte az éneklő-kanonokságot. Annak birtokában látjuk 1512–1516. évek közt; hat évvel utóbb már utódjával találkozunk s a káptalan egyéb rangfokozatain sincs többé nyoma.*Knauz N: Magyar Sion. IV. 538–39. 131. és 106. ll. – Római Dataria levéltára: II. Gyula pápa 6-ik éve. XXXI. 228. l. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 1. 10.

Benedek, Thurzó Zsigmond püspök jegyzője.*Gr. Vay-család levéltára. 1509.

Mihály, áldozár, Szent-Margit oltárának igazgatója.*Leleszi országos levéltár. 1509.

Szigethi István, kanonok.*Ifj. Bölöni S. levéltára. 1509.

Eperjesi Péter, káptalani jegyző, ki tudatával birt a hivatalához kötött műveltségi igényeknek, és azért midőn Antal endrédi plebános ügyében a tasnádi vikáriushoz sietve levelet ir, nem feledi el kérni a helynököt, hogy legyen elnéző, ha levele kevesebb figyelmet tanusit, mint kellene.*«eadem vestra veneranda dominatio ignoscat de brevitate scripturæ istius et urbanitate, quia raptim scripsi.» Gr. Károlyi-család levéltára. 59. 122. 1509.

Szegedi Gergely őr-kanonok. Az a Szegedi Gergely deák; ki a mohácsi csata előtt a budai királyi udvarból leveleket hozott Bihar s Békés megyéknek, a váradi püspöknek és káptalannak, hogy hordoztassák {170.} körül a véres kardot és Sarlós-Boldogasszony napjára Tolnán legyenek, – valószinüleg más személy.*Ifj. Bölöni S. levéltára. – Engel J: Monumenta ungarica. 224. l. – Gr. Károlyi-család levéltára: lad. 2. 287. 1510–1513.

Gerlay Ábránffy János. Békésmegye legelső nemzetségének ivadéka; fényes neven s nagy vagyonon kivül örökölte a kiválóbb lelkek ama gyöngéd érzetét is, mely a hit s tudomány csarnokai felé vonz. 1511-ben már főesperes s mint ilyen a krakkai hirneves egyetemen végzi magasabb tanulmányait. 1520-ban szülőfölde városának, a már ekkor jelentékeny Gyulának plébánosa s még ugyanazon évtizedben váradi olvasó-kanonok, mely állásában 1533-ban látjuk utóljára.*Szirmay A: Szatmárvármegye esm. II. 92. l. – Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 262. l. – Haan L: Békésvármegye hajdana. I. 72. a köv. ll. – II. 118. 135. ll. az itt idézett oklevelek bár 1514. s 1519-ben keltek, nem emlitik főesperesi rangját, de még egyházi állását sem, sőt egyszerüen csak «nobilis»; amiből nyilván következik, hogy vagy csak 1519 után lépett az egyházi pályára és akkor a krakkói egyetem anyakönyvének bejegyzése téves; vagy pedig, hogy a kérdéses időben két Ábránffy János létezett. – Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1731. 39. §. 8. – Kállay- és Gr. Vay-család levéltára. 1511–1533.

Salomvári Fejér Péter, kanonok, atyjával, Mihálylyal, s Benedek és Osvát testvéreivel együtt Bagodi Miklós fiaitól megvásárol Zalamegyében Salomvárott egy egész, de lakatlan jobbágytelket tizenhárom arany forintért.*Nagy I: gyüjteménye. 1512.

Miletyncz János, calipoli választott püspök, egyike a káptalan azon számos tagjainak, kik e korban sürün részesültek a legmagasabb egyházi kitüntetésekben.*Római Dataria levéltára: II. Gyula pápa 9-dik éve. XIII, 285. l. – X. Leo 1-ső éve. I. 361. l. 1512.

Miklós kanonok, főesperes és szintén választott püspök (Swannensis).*Római Dataria levéltára: II. Gyula pápa 9-dik éve. XIII, 285. l. – X. Leo 1-ső éve. I. 361. l. 1513.

Henckel János. A fényes, történeti nevek mellett ime egy szerény, polgári név, de szintén történeti. Henckel János 1481-ben született Lőcsén, hova családja a XV-ik század elején költözött Szászország Zittau városából a Thurzó, Bobest stb. családokkal egyszerre.*Hazai okmánytár: II. 455. l. jegyz. Atyja György, valószinüleg ugyanaz, ki 1457-ben a Hunyady-ház hiveivel {171.} együtt osztozott a budai börtönök szenvedései s dicsőségében;*Fraknói V: Henckel János Mária királyné udvari papja. 3. l. 1. jegyz. anyjára nézve nincs biztos tudósitásunk, mert Henckel Györgynek két neje volt: Kuntzlai Ágnes és Eperjesi Dorottya.*Georgius Henckel de Quinto foro ex Agnete de Kuntzlai et Dorothea de Eperies plurium liberorum pater, quos inter et Joannes, cuius mentionem iniecimus. Obiit Georgius A. Domini 1503.» Wagner K: Analecta Scepusii. I. 354. l. b) jegyz. Életére Lewdeschit György, szepesi éneklő-kanonok, Henckelnek talán rokona, gyakorolt elhatározó befolyást, ki az ifjut pártfogásába vette, neveltetéséről gondoskodott még halála esetére is, aképen intézkedvén 1496-ban kelt végrendeletében, hogy könyvtára Henckelre szálljon s négy évi tanfolyam alatt minden évben nyerjen husz forint segélyt.*«pro quatuor annis dent Joanni Henkel ad studium quolibet anno 20 florenos... Item meos omnes libros lego Joanni Henkel.» A végrendelet egyik végrehajtója Henckel György, Jánosnak atyja volt, ami már magában véve is sejteti, hogy az éneklő-kanonokhoz közel állhatott. Wagner K: i. h.

Henckel családjában mintegy hagyományos szokás volt a külföldi egyetemek látogatása; már 1446-ban Henckel Miklós Lőcséről a bécsi egyetemen tanul,*Fraknói V: Magyarországi tanárok és tanulók a bécsi egyetemen. 48. l. s ettől kezdve, kivált a XVI-ik században sürün találunk egy-egy Henckelt ismét Bécs, majd Krakkó, majd Wittenberg hirneves tanintézetein.*Fraknói V: A hazai és külföldi iskolázás. 199. 262. 297. stb. ll. Henckel János, miután első kiképeztetését itthon befejezte, Olaszhon felé vitte tudományszomja, honnat az egyházi jog tudori koszorujával tért vissza.*«Joannes Henckel natus anno 1481... Domi, peregreque eruditus et apud Italos Doctoris lauream adeptus... Anno ætatis 53 exacto (obiit), sed vivit in Bibliothecæ Parochialis Leutschoviensis libris, quorum plurimos nomine suo signatos ei reliquit.» Wagner K: i. h. – Henckel János életének további folyamát kimeritőleg tárgyalja Fraknói V. szintén idézett műve: Henckel János, Mária királyné udvari papja. Pest. 1872. – V. ö. E munka I. kötetének 11–12. ll.

Földije s rokona, Thurzó Zsigmond ekkor már magas állásu férfiu volt s kétségkivül nem tévesztette el szemei elől Henckelt, kit talán már ekkor magához vett a királyi irodába s innet eredhetnek a királyi udvar és Henckel későbbi összeköttetésének első szálai. Annyi bizonyos, hogy midőn Thurzó Zsigmond Váradon, Szent-László püspökségének kormányán ül, mellette feltünik Henckel, mint Thurzónak {172.} püspöki helyettese. Kétségtelen, hogy Thurzó hivta meg őt Váradra, kanonoki javadalmat adván számára s hol Henckel a káptalani rangfokozatokban főesperességig emelkedett.

De Várad nem soká nevezhette őt magáénak. Püspökének váratlan halála s pere, mely kétségkivül ő reá is, mint Thurzó hivére kiterjeszté árnyékát, azon elhatározásra birták, hogy földieinek, Lőcse polgárainak választását, melylyel őt plebánosuknak meghivák, elfogadja. Váradot 1513-ban hagyta el, magával vivén gazdag könyvtárát s abban a váradi káptalan Chartulariumának másolatát, melynek történeti becsét felismerte s másolatával megmentette legalább részben az enyészettől. 1513.

Antal, áldozár, Szent-Zsófia oltárának igazgatója; hat éven át többször előfordul.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 6.2. – Gyulafejérvári országos levéltár. – Kállay-család levéltára. 1513–1519.

Dengelegi István, kanonok.*Kállay-család levéltára. 1514.

János, áldozár, Szent-Erzsébet ispotályának, mely a váradi vár előtt állt, igazgatója.*Gr. Vay-család levéltára. 1516.

Peterdi Gellért, áldozár. Biharmegyei előkelő család szülötte, de csak annyit tudhatunk róla, hogy ő, továbbá János, Domokos, Miklós, András és Gábor testvérei Tótteleken, mely a Sebes-Körös mellett, Vizes-Gyán táján esett, egy malombeli részeket egy jobbágy telekkel s nemesi kuriával száz arany forintért eladták a később oly szomoru véget ért Ártándy Pál és Balás testvéreknek.*Budai országos levéltár kincstári osztálya: N. R. 1715. 16. §. 4. – D. L. 10008. 1516.

Ferencz, áldozár, mint ilyen a krakkai egyetemen folytatta fensőbb tanulmányait.*Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 264. l. 1517.

Maghy Sebestyén, olvasó-kanonok. Családja szabolcsmegyei, atyja, Pál, al-országbiró volt, testvérei Demeter és Gergely; de hogy azon Maghy Péter, ki 1467-ben mint az abaujmegyei Szikszó városa lelkésze emlittetik, rokona volt-e? adatok hiányában meg nem határozható. Birtokaik közől csak a szabolcsmegyei Magh s némely zeleméri részjószágok {173.} ismeretesek, mely utóbbiakat atyjoknak, az al-országbirónak anyja, Zeleméri Dersy Margit után öröklék.

Sebestyén 1503-ban még nehezen volt az egyházi pályán, mert az oklevél, mely az idézett évben róla szól, nem emliti papi állását; de 1516-ban már ugy tünik fel, mint váradi olvasó-kanonok s három év mulva vikárius és általános ügyhallgató; utolsó nyomát 1522-ben látjuk.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 1. 9. – D. L. 16571. – Nemzeti muzeumi levéltár: Rédey-félék. – Leleszi országos levéltár. – Gr. Vay-, Gr. Károlyi-család levéltára. 1516–1522.

Désházy Antal őr-kanonok. Egy 1513-iki oklevél három Désházyt emlit: Istvánt, ki akkor az esztergomi érsekség gubernátora volt s Menyődről irta magát, s kit Szerémi Gy. a főranguak közé sorol; továbbá Mihályt és Pétert, kiknek Ulászló király pallos-jogot ad s megengedi, hogy menyődi kuriájokat palánkkal vehessék körül. Mily összeköttetésben állhatott kanonokunk ezekkel? az még levéltáraink titka. Valószinüleg idősebb volt azoknál; legalább Antal őr-kanonok már 1519-ben eltünik, ellenben amazoknak legöregebbje is, tudniillik István még azután majd egy negyed századig mint Ferdinánd-párti fényesen szerepel.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Paulini. Kápolna. 1. 15. – D. L. 16571. – 1519-re Gr. Vay-család levéltára. – Engel J: Monumenta ungarica. 197. l. – Szerémi Gy: Emlékirata. 98. l. – Budai F: Polgári lexicon. 1516–1519.

Zágrábi Olasz Mátyás. Neve egyik bizonyitéka annak; hogy Zágráb szintugy, mint Várad némi része, Olaszhonból behivott kereskedőkből s iparosokból alakult. Már 1509-ben Váradon volt, de még ekkor kanonoki javadalom nélkül,*«Venerabilibus dominis Emerico de Waya Canonico Ecclesiæ Waradiensis (et) Mathiæ de Montegrecensi (Zágráb régi neve) dominis honorandis» irja 1509-ben Váradról Nyilkay jegyző. Gr. Vay-család levéltára. s végre X. Leo pápa kinevezte őt Verbai halála után az éneklő-kanonokságra, de a kinevezés, ugy látszik, megkésett, s ezalatt itthon más foglalta el az emlitett kanonoki széket.*«Mathias Olaz de Montegrecensi.» Római Dataria levéltára: X. Leo pápa 6-ik éve. XXII. köt. 222. l. 1519.

Imre, áldozár, Szent-Vincze oltárának igazgatója.*Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 1. 42. 1520.

{174.} György áldozár, a Szerémi név alatt ismeretes krónika-iró, saját vallomása szerént Perényi Ferencz püspök káplánya volt.*Emlékirata. 131. l. Szerémvármegye Kamoncz (ma Kamenicz) városában született, honnat még gyermekkorában, talán Mátyás király fia, János herczeg udvarával vagy a törökök elől menekülve, a békésmegyei Gyulára került. Itt szerezte első ismereteit s középkori szokás szerént mint szegény tanuló ő is megjelent a temetéseken, hogy énekéért némi jutalomban részesüljön. Igy énekelt 1507–1510-ben mind János herczeg árvájának, mind özvegyének temetésén, amott nyolcz, itt tiz tanulótársával s gyermekies örömmel jegyzi meg, hogy nyolcz márkában, valóban nagy jutalomban részesültek s gazdagon megvendégelék őket.*U. o. 44–45. ll.

Tanulmányai végeztével az egyházi pályára lépett, de hogy mikor s mely püspökségben? arra nincs adat. Mint felszentelt pap csaknem egész életét káplánykodással töltötte, de mindig főurak körében: előbb Bánfi Jakab, majd Perényi Ferencz püspök, később II. Lajos király, végre János király udvarában.*U. o. 121. l. Időközben nevelősködött is Pőstyény Gergely, János király országbirájának, fia mellett, de aki elhalt s György maga temette el növendékét a sátoralja-ujhelyi pálosok egyházába.*U. o. 211–12. ll. Ekkor tehát már felszentelt pap volt.

Állása sokáig szerény vala, bár vágya a jobb, a magasabb iránt eléggé élénk volt, s már 1527-ben csak azzal tudták megnyugtatni őt, s János király udvarában megtartani, hogy valamely «méltóságot» helyeztek számára kilátásba.*U. o. 151. l. Másrészt a nemesebb törekvés sem hiányzott nála. Korának eseményeiről egy terjedelmes emlékiratot készitett latin nyelven, mely előadásának közvetlenségével vonz, de nyelvezetének kezdetlegességével elidegenitőleg hat. Különben e páratlanul álló nyelvezetnek aligha valami titka nincs, mely még felderitésre vár, mert szinte megfoghatatlan, hogy még a legelemibb nyelvtani szabályokat se kövesse irásában az, aki, mint György áldozár, teljes életét főpapok, királyok udvarában tölté s emlékirata szerkesztése előtt a bécsi egyetem előadásait is hallgatta.*Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 233. l. – Amit Szerémi György János király udvari embereinek ellenében önmagáról mond: «vos astuti et prudenti! me dicitis esse semifatuum» (212. l.) alig vehető komoly értelemben, mert ily állapottal nem türték volna meg királyi udvarokban, s annál kevésbbé hivták volna meg nevelőnek. – Emlékiratát, melynek eredeti (?) kéziratát a bécsi császári udvari könyvtár őrzi, terjedelmes bevezetéssel ősz tudósunk, Wenzel Gusztáv adta ki. Magyar történelmi emlékek. Második osztály. Irók. Első kötet.

{175.} Az is figyelemre méltó, hogy ámbár György áldozár egész életében Várad urainak vagy legbefolyásosabb férfiainak szolgál, mindemellett a váradi kanonokok névsorában nem fordul elő neve; ellenben 1539-ben, tehát György áldozár korában találjuk Váradon Kamanczy Gergelyt, mint az előhegyi uj káptalan kanonokját, aki, mint György áldozár, szintén összeköttetésben állt a békésmegyei Gyulával: nővére ott van férjnél, ott áll háza is.*Lásd alább 1557. évnél: Kamanczy Gergely éneklő-kanonok. És ebből nagyon valószinüleg az következik, hogy mind György, mind Gergely ugyanegy családnak valának sarjai, s hogy Lajos és János királyok sokat emlegetett káplányának is Kamanczi György a neve.

György áldozár valószinüleg Perényi Ferencz püspök udvarából ment káplánynak Lajos király udvarába, honnan, mint maga mondja, aradi kanonok lett és ismét királyi udvari káplány.*Midőn Zapolyai János Tokajban 1526 őszén kérdezte tőle: «Et canonicus eras tu in Orodiensi» (ecclesia)? «Sic, domine magnifice, – felelte Zapolyainak – sed Rex Ludovicus retrorsum ad capellam suam iterum præceperat mihi venire.» Emlékirata. 127. l.

Gyulai Antal, kanonok, mint ilyen volt hallgatója a krakkai egyetemnek. Nevét kétségkivül származása helyétől vette.*Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 264. l. 1521.

Rimaszombati György, Maghi Sebestyén vikárius jegyzője.*Gr. Károlyi-család levéltára. 2. 312. 1521.

Henckel Sebestyén, öcscse a fentebb emlitett Jánosnak. 1508-ban tünik fel először a bécsi egyetemen, honnan mint baccalaureus tért vissza. Majd ismét a krakkai egyetemet kereste fel, hol 1511-ben találkozunk vele. Ez időtájban s kétségkivül még bátyjának Váradról való távozása előtt jutott Szent-László városába és itt bátyjáéhoz sokban hasonló sors várt reá. Kanonok lett ő is s valószinüleg még Thurzó Zsigmond kegyelméből, bár kanonokságának csak egy évtized mulva, 1522-ben akadunk nyomára. És ez utolsó éve is volt Váradon. Lőcse polgárai a körükből a királyi udvarba távozó Henckel János helyébe {176.} Sebestyént választák meg lelkészökké s két kocsit s tizenkét lovast inditának utnak érette. A küldöttség nem találta Henckelt Váradon, ki a szomszéd Bihar városában időzött; itt hallgatta meg földiei hivó szózatát, és mint egy évtized előtt bátyja, János, szintén követte azt. A váradi kanonokság az előkelőség fénye mellett jelentékeny anyagi előnyöket is nyujtott, de városaink lelkészségei az ősi hitegység e korában, kivált az ép oly buzgó, mint tehetős szászok földjén méltán versenyezhettek a legkitünőbb kanonoki állomásokkal is. Ezenkivül Lőcsén Henckelt a szülőföld mosolya, szeretete várta. Fogadtatása otthon a legünnepélyesebb volt: Lőcse polgárai nyolczvan diszlovassal mentek eléje érkező uj papjoknak. Sperfógel az egykoru krónikás magasztalólag szól Henckel Sebestyénről, kiemelve egyaránt ugy papi, mint emberi erényeit.*Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 222. és 262. ll. – Wagner K: Analecta Scepusii. II. 143. 154. 200. 202. ll. 1522.

Szászvárosi Miklós éneklő-kanonok; csak három évi időközből ismerjük, de egy évtizedig is birhatta e javadalmát.*Ortmayr és Szentkláray: Tört. adattár Csanád-egyházmegyéhez. III. (1873.) 87. l. – Gr. Károlyi-család levéltára. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1715. 16. §. 2. – Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 262. l. 1522–1524.

Martonosi Pőstyény István őr-kanonok. Mindenesetre közel állt a már többször emlitett Pőstyény Gergely országbiróhoz, talán épen testvérek valának. Életéről alig tudunk egyebet, mint hogy 1511-ben Ábránffy Jánossal, Henckel Sebestyénnel, utóbb kanonoktársaival együtt a krakkai egyetemen tanult. Kanonokságának szintén csak három évi időközből van nyoma.*Ortmayr és Szentkláray: Tört. adattár Csanád-egyházmegyéhez. III. (1873.) 87. l. – Gr. Károlyi-család levéltára. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1715. 16. §. 2. – Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 262. l. 1522–1524.

Lele Miklós, dékán, egyházi jogtudor.*Ortmayr és Szentkláray: Tört. adattár Csanád-egyházmegyéhez. III. (1873.) 87. l. – Gr. Károlyi-család levéltára. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1715. 16. §. 2. – Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 262. l. 1522.

Marsinay Gáspár olvasó-kanonok. Csak egyszer 1524-ben találkozunk vele.*Ortmayr és Szentkláray: Tört. adattár Csanád-egyházmegyéhez. III. (1873.) 87. l. – Gr. Károlyi-család levéltára. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1715. 16. §. 2. – Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 262. l. Két év mulva megtörtént a mohácsi veszedelem és azután nem látjuk többé azokat, kik azelőtt Szent-László egyházmegyéjének kormányán s élén állottak. Perényi a püspök, Homorogdi a prépost, Marsinay olvasó-, Szászvárosi éneklő-, Pőstyény őr-kanonok Mohács után nincsenek többé. Perényi eltünésének okát ismerjük; a többiekét sejthetjük. 1524.

Váradi László, áldozár, Szent-Zsófia oltárának igazgatója.*Kolosmonostori országos levéltár: Bihar. T. 14. 1524.

{177.} Barakonyi Imre, áldozár, Sz.-Vincze oltárának igazgatója.*Gr. Károlyi-család levéltára 5. 11. 1524.

János, kanonok, ascaloni választott püspök.*Római Dataria levéltára: VII. Kelemen 1-ső éve. LIX. 150. l. 1524.

Szatmáry Imre, áldozár, Szent-Mihály főangyal oltárának igazgatója, ki Nadányi István király emberével a békésmegyei Szent-Miklós egész birtokába beiktatá Chulai Móré Lászlót és Ártándy Balást.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1715. 16. §. 2. 1524.

Albert választott bodoni (ma Viddin) püspök. Előbb plébániai javadalmat birt, melynek adományozását püspökké neveztetésekor a szentszék magának tartá fenn, de a plébánia neve ismeretlen. Kétségkivül ugyanazon Albert bodoni püspök, ki mint éneklő-kanonok 1549 előtt hunyt el.*Római Dataria levéltára: VII. Kelemen 3-ik éve. XVI. 273. l. – Kovachich M: Formulæ solennes styli. LIX. lap, 18. §. – Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Dicalis Conscript. Bihar. VIII. 1526–1549.

Ferencz, áldozár, Szent-Mihály főangyal oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 139. 1529.

Mátyás, egyházi jogtudor, éneklő-kanonok.*Kállay-család levéltára. 1529.

Ilmeri Imre őr-kanonok, később prépost.*Lásd fentebb: Prépostok. 1529.

Székes-Fejérvári (de Alba-Regia) Fülöp, jogtudor, püspöki helynök és székesegyházi főesperes.*Kállay-család levéltára. 139. 1529.

Fejérthoy Ferencz, dékán.*Kállay-család levéltára. 139. 1529.

Siklósy Miklós, kanonok.*Kállay-család levéltára. 139. 1529.

Mindszenty János, kanonok.*Kállay-család levéltára. 139. 1529.

Hutt Márton, neve többféle változatban fordul elő, mint Huet, Hutter, Pileus, Pylades; ő maga is Hutter-nek iratkozott be 1506-ban a bécsi egyetemen, és Pyladesnek 1508-ban, midőn ugyanott a magyar egyletnek elnöke (procurator) volt. Különben erdélyi, nagy-szebeni születésü s már egyetemi hallgató korában szülőföldének valamelyik lelkészségét (in Omlasch) viselte. Az ő családja Szebenben s vidékén épen ugy, mint a Henckeleké Lőcsén, döntő befolyást gyakorolt s {178.} ugyanaz volt, melyből származott a hites nagy-szebeni királybiró, Huet Albert, ki Báthori Zsigmond sorsára oly válságosan hatott. Családjának tekintélyes voltát leginkább igazolja, hogy Nagy-Szeben városának egyik tere ma is Huet nevet visel.

Hutt Márton Bécsből mint a szép müvészetek s az egyházi jog tudora tért vissza hazájába, hol 1521-ben nagyszebeni lelkész, két évvel utóbb pedig a szebeni egyházkerület dékánja s az esztergomi érsek helynöke lőn. Hive volt János királynak, kinél mint titkár s tanácsúr szerepelt, s kitől hűsége jutalmául Szent-Zsigmond ó-budai prépostságát nyerte. Mint váradi kanonokot s apostoli főjegyzőt 1530-ban találjuk, mely évből már a szebeni lelkészségben utódját is ismerjük. Életben volt még nyolcz év mulva is.*Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 205. és 213. ll. – Lányi-Knauz: Magyar egyháztörténelem. II. 9. l. jegyz. – Erdélyi muzeumi könyvtár: Gróf Kemény-gyüjt. V. 533. l. – Benkő J: Milkovia. II. 460. l. b) jegyz. 1530.

Zágrábi Mátyás, éneklő-kanonok. Csak egy oklevél szól róla, és abban nem áll neve mellett a jogtudori czim, mindemellett valószinü, hogy a fentebbi Mátyással, sőt Zágrábi Olasz Mátyással is egy személy.*Kállay-család levéltára. 1531.

Igali György, őr-kanonok.*Kállay-család levéltára. 1531.

Oroszthony Bálint, dékán.*Kállay-család levéltára. 1531.

Szegedi János, áldozár, Keresztelő-Szent-János oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1531.

Péter, áldozár, Czibak Imre káplánja.*E munka I. kötete. 385. l. 1534.

Balás, mester, Maczedóniay László, választott váradi püspök káplánja.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. 1534.

Bertalan, áldozár, Szent-Pál apostol oltárának igazgatója.*Gr. Károlyi-család levéltára 5. 19. 1534.

Berzenczei Benedek áldozár, Szent-Zsigmond király oltárának igazgatója. Sámsoni Hodossy Miklós király emberével beiktatá Sámsoni Körösi Zsigmondot, Ferenczet és Miklóst a középszolnokmegyei Nagy-Doba és Nyir-Mon községek birtokába.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 74. 24. – Szerémi Gy: Emlékirata. 151. l. 1536.

{179.} Lámpás Pál, áldozár, Szent-Anna oltárának igazgatója.*Kállay-család levéltára. 1537.

Bácsi János, áldozár s a káptalan jegyzője, ki Tahy Ferencz nevében a várad-előhegyi káptalan előtt letiltja Bocskay Györgyöt a biharmegyei Félegyháza birtokba vételétől, a királyt pedig annak eladományázásától.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 522. 7. hol neve «de Bachia» ami «Bácsai»-nak is olvasható. 1538.

Bolchy Mihály, őr-kanonok, csupán egy alkalommal találkozunk vele, midőn a leleszi konvent bizonysága s Kereky Ferencz király embere a biharmegyei Selénd határait járták. E határjárás közelről érdekelte a váradi káptalant, melynek birtoka, Bagamér szomszédos vala Selénddel, ennélfogva a káptalan érdekeinek megóvására megjelentek ott Ilmeri Imre prépost s Mihály őr-kanonok is.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 1049. 4. §. 17. 1543.

Martius kanonok és kiskáptalani prépost. Fráter György püspök kérelmére püspökké szenteltetett, hogy a főpapi teendőket végezze, de három év mulva visszalépett a püspöki hatalom gyakorlásától. Visszalépésének oka s élete egyéb körülményei ismeretlenek.*«Martius Canonicus et Præpositus minor Ecclesiæ Varadiensis fit Episcopus Cistrensis et Suffraganeus Varadiensis.» Pray Gy: Hierarchia Hung. II. 187. l. b) jegyz. 1544–1547.

Demeter, áldozár, Krisztus szent teste oltárának igazgatója, ki Mezőpeterdi Bodó Ferencz királyi helytartó emberével Tahy Ferencz és Bocskay György birtokperében vizsgálatot tartott.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 522. 38. 1546.

Ilosvay István, olvasó-kanonok, majd székegyházi prépost.*Lásd fentebb: Prépostok. 1547.

László, áldozár, Evangelista Szent-János oltárának igazgatója. Fráter György püspök s királyi helytartó parancsára megidézte Pérchy Györgyöt s a három Dobó-testvért: Domokost, Ferenczet, Istvánt (a későbbi egri hőst), ez utóbbiakat a Szepesyek birtokán, a biharmegyei Ebesen elkövetett hatalmaskodás miatt.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: N. R. 780. 26. 1547.

Frater Ágoston, őr-kanonok. Előneve nem családi név, hanem régi szerzetesi életére vonatkozik, melynek kötelékeit kanonoki javadalomért elhagyni az egyházi törvények szerént tilos ugyan, de nem {180.} lehetetlen. Fráter György püspök hatalmas kezei megtehették, hogy Ágoston atyát talán egykori rendtársát, magához emelje és Szent-László sirjának őrizetével bizza meg.*Kállay-család levéltára. 1549.

Draskovich György. Előkelő horvátországi család sarjadéka, kinek ősei már az Árpádok alatt hiven szolgálták a magyar királyt. Atyja, Bertalan, anyja Utyeszenics Anna, Frater György váradi püspök nővére volt. Születése évét rendszerént 1515-re helyezik; és az minden valószinüség szerént későbbre teendő. Kora ifjuságában anyai nagybátyja fogadta szárnyai alá s mint egykor Vitéz János Csezmiczeinek ugy Fráter György Draskovicsnak fényes pályát nyitott, melyen ez is, mint amaz magasra emelkedett avval a különbséggel, hogy mig Csezmiczeit a politika szövevényei tőrbe ejték, Draskovichot a vallási mozgalmak hullámai még magasabbra emelték.

Első neveltetését hazánkban, hihetőleg Fráter György püspök váradi udvarában nyerte; a bölcsészetet Krakkó egyetemén hallgatta, honnat mint baccalaureus 1548-ban a bécsi egyetemre ment át, és itt a következő évben a bölcsészet tudori koszoruját nyerte el. Bécsből Olaszország, nevezetesen Bolonya s Roma egyetemeit kereste fel, hol az egyházi tudományokban nyerte magasabb kiképeztetését.

Olaszhoni tartózkodása közben történhetett, hogy nagybátyja őt váradi kanonokká nevezte ki s az aradi prépostságot is megszerezte számára, de Draskovich egyik helyen sem foglalta el székét. Midőn a hazába visszatért, Frater György már halott volt, mire Draskovich távol maradt a családjára oly végzetes hatása tiszai vidéktől. Lemondott az aradi prépostságról, valamint a váradi kanonokságról is, és követte Ferdinánd király meghivását, ki udvarában alkalmazta őt, talán azért is, hogy megengesztelje a méltatlanul meggyilkolt püspök szellemét. 1587-ben mint kalocsai bibornok-érsek fejezte be életét.*Kereszturi J: Descript. Epp. et Capit. Varad. II. 15. és 355. ll. Draskovicsot már 1543-ra váradi kanonoknak nevezi, de a bécsi egyetem anyakönyvei sem 1548-ban, sem 1549-ben nem emlitik kanonokságát vagy más egyházi rangját, noha annak kitételét nem szokták elmulasztani. Fraknói V: A hazai és külföldi iskolázás. 215. és 233. ll. – Ifju éveiről legbiztosabb tudósitást találunk Ferdinánd király levelében, melylyel Draskovich családi czimerét megujitja s amely, minthogy annak keltekor Draskovich királyi titkár volt, kétségkivül az ő sugalmazásával vagy épen az ő tollából származott. E levelet kiadta Koller J: Historia Episcopatus Quinqueecclesiarum. VI. 1. s köv. ll. 1550.

{181.} Szegedi Gergely mester. Mint kanonok és székesegyházi főesperes 1552-ben tünik fel először,*Budai orsz. levéltár kincst. oszt.: Dical. Conscript. Bihar. VIII. 331. l. de kétség kivül már korábban is tagja volt a káptalannak, és igy midőn Oláh Miklós egri püspök 1551-ben kelt levelével meghivta a váradi káptalant, hogy ugyanazon év november 22-ikén (vasárnap) Pozsonyban tartandó első miséjén, egy vagy két tagja által képviseltesse magát: Szegedi is jelen lehetett azon káptalani gyülésen, melyben a püspök meghivó levelét felolvasák.*«Venerabiles Domini fratres in Christo dilecti, salutem et nostri commendationem. Quum Deus optimus, maximus ex ineffabili sua misericordia me, indignum suum servulum ad munus episcopale vocare et Sacra Regia Maiestas dominus noster clementissimus eo munere clementia sua ornare dignata fuerit, decrevi primitias meas Sacrificii altaris domini sub dieta proxime futura Posonii vigesima secunda die mensis Novembris proxime venturi favente deo celebrare: quare dominationes vestras rogo velint a... rificii... primitias unum vel duos ex fratribus eorum ad di... et locum prædictum mittere, illudque eorum præsentia decorare ac precibus suis ad deum optimum, maximum fundendis pro gratia mihi impetranda iuvare. In quo et piam rem facient et mihi gratissimam, vicissimque obsequiis meis apud easdem refundendam. Dominationes vestras feliciter valere opto, Viennæ 19. die mensis septembris 1551. (alatta sajátkezüleg) Agriensis etc. manu propria.» Kivül: «Venerabilibus dominis Capitulo Ecclesiæ Waradiensis etc. dominis ac fratribus in Christo dilectis.» Eredeti, papir, féliven, kivül a püspök veres viaszba nyomott zárpecsétjével, de amely nagy részében kitört. Budai országos levéltár kincst. oszt. Vegyes levelezések. 1550–1569. Követhette-e a káptalan az akkori, s kivált Erdélyben s a tiszai részeken oly viharos viszonyok között a püspöknek, Várad egykori növendékének hivó szózatát? nem emlitik történeti forrásaink.

Szegedi a székeskáptalan feloszlatása után egri kanonok lett s már mint ilyen iratta át 1561-ben az egri káptalannal a váradi káptalannak pestmegyei birtokaira vonatkozó oklevelét.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 216. 12. – Leleszi országos levéltár. 1552–1557.

Garay Márton kanonok. Mint egykor Hunyady János káplánya, Balás kanonok Szabolcsban, ugy most Garay Biharmegyében dicator volt, (régi magyarosan rovó, rovóbán) azon adó beszedésénél, melyet az 1552-iki országgyülés honvédelmi czélokra ajánlott meg. A dicatori

{182.} tiszt tehát hazafiui kötelesség volt s bár sok nehézséggel járt, de azok mellett anyagi előnyöket is nyujtott: Garay mint dicator évi harmincz forint huszonöt denár fizetésben részesült.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Dicalis Conscript. Bihar. VIII. Az 1557-iki feloszlatás Garayt is Váradon találta, mely után, de ugylátszik, hogy csak éven mulva, az esztergomi káptalan fogadta tagjai közé. Itt találkozunk vele először 1562 s utoljára 1578-ban mint nográdi főesperessel.*Memoria Basilicæ Strigoniensis. 144. l.

Váradi kanonoki házát, mely Szent-Jakab-utczában állt, a hozzá tartozó négy szőlővel együtt János-Zsigmond 1566-ban Thelegdy Mihálynak adományozta, de mint a fejedelmi levél is megjegyzi: «salvo iure alieno».*«totalem et integram domum – mondja a választott király Gyulafejérvártt május 3-án 1566. kelt levele – alias honorabilis Martini Garay Canonici Ecclesiæ Waradiensis in vico Sancti Jacobi, in vicinitatibus domorum quondam honorabilis Stephani Weres Canonici ab una, parte vero ex altera providi Pauli Warga ex opposito diruti templi Sancti Jacobi sitam in Civitate nostra Waradiensi vocata habitam... simul cum universis vineis ad eandem domum pertinentibus, et ab ipso Martino Garay possessis» etc. A szőlők pedig ezek valának: «una in promontorio Nadas vocato existens in vicinitate vinearum nobilis Joannis Pogandy ab una, parte vero ex altera prudentis circumspecti Mathiæ Feoldvary; altera vero vinea in promontorio Waskapu vocato existens in vicinitate vinearum circumspecti Laurentii Dekan ab una, parte vero ex altera honestæ Barbaræ relictæ quondam Ambrosii Kovach; tertia item vinea in promontorio Abbas vocato existens in vicinitate vinearum reverendissimi domini Michaelis Chaky cancellary et consiliarii Maiestatis nostræ ab una, parte vero ex altera nobilis Joannis literati Lantos; Item quarta vinea in promontorio Perseleio vocato existens in vicinitate vinearum Sebastiani Zabo ab una, parte vero ex altera Petri Nag in dicta civitate Waradiensi commorantis adjacent et sitæ sunt.» Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 3. 6. Eredeti, papir. 1552–1557.

Szegedy Bertalan. Ferdinánd király Fráter György halála után az Albert bodoni püspök elhunytával megüresedett éneklő-kanonokságra őt nevezte ki. Ez még Zabardy Mátyás püspöksége előtt (1553) történhetett, mert Ferdinánd csak a prépost és őr-kanonok kinevezését tartá fenn magának, a többiben szabad kezet engedett a püspöknek.*Kovachich M: Formulæ styli. LIX. 1. 18. §. – Lásd e munka I. kötetét 413. l. 2. jegyz. Nem lehetetlen, hogy ez a Szegedy Bertalan az, ki 1520-ban a bécsi egyetem látogatói közt, mint nemes ifju fordul elő, s 1545-ben {183.} Thelegdy János és Miklós nevében némely Bihar- és csanádmegyei birtokok elidegenitése ellen tiltakozik a váradelőhegyi káptalan előtt.*Fraknói V: A hazai s külföldi iskolázás. 218. l. – «Nobilis Bartholomeus litteratus de Zegedino.» Budai országos levéltár kincst. osztály: Resid. Jesu. Varad. 1. 10. További sorsa ismeretlen; még csak az sem határozható meg, ha megérte-e az 1557. évet? 1553.

Muchei Pál, olvasó-kanonok, az utolsó, ki a székeskáptalan hiteleshelyi levéltárának kulcsait őrzötte s valószinüleg ugyanaz, kit 1557-ben már a pozsonyi káptalan tagjai közt látunk, amint végrendeletét késziti.*Leleszi országos levéltár: Prothocoll. XIII. 96. l. – Capitulum Ecclesiæ Colleg. Posoniensis. 264. l. 1555–1557.

Pesti Bálint 1555-ben áldozár s kanonok; egy évvel utóbb egyszersmind kiskáptalani prépost.*Leleszi országos levéltár: Prothocoll. XIII. 96. l. – Kállay-család levéltára. 1555–1556.

Thury János mester, áldozár, kanonok. Az imént emlitett Pesti Bálinttal 1556-ban mint a székeskáptalan megbizottai, bevallák a váradelőhegyi káptalan előtt, hogy azon két nemes telket, melyet a káptalan a szabolcsmegyei Földes községben bir vala, Földesi Parlagy Györgynek kilenczven magyar forintért eladák.*«Nos Capitulum Ecclesiæ S. Stephani Prothomartyris de Promonthorio Warad. Memoriæ commendamus... Quod Reverendi et venerabiles viri dominus Valentinus Pesthiensis Præpositus minus et magister Johannes Thury, presbyteri, Canonici Ecclesiæ Waradiensis suis ac totius Capituli dictæ Ecclesiæ Waradiensis nominibus et in personis» jelentik: «Quomodo idem Capitulum Ecclesiæ Warad. ex certa sua scientia et animo bene deliberato totales illan duas curias eorum nobilitares, unam populosam, alteram vero desertam in possessione Fewldes nuncupata in Comitatu Zabolch existente habitas, ipsos dominos Capitulares optimo iure concernentes simulcum cunctis earundem... utilitatibus et pertinentiis... Eggregio Georgio Parlagy de Fewldes, hæredibusque... ipsius... pro nonaginta florenis hungaricalibus... plene persolutis... vendidissent... iure perpetuo... Anno 1556.» Kállay-család levéltára. A következő évben ő is osztozott a székeskáptalan sorsában: elhagyta Váradot s 1561-ben, midőn ismét találkozunk vele, már egri kanonok és mint ilyen a fentebb emlitett Szegedi Gergelylyel együtt iratta át régi káptalanának birtoklevelét.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 697. 14. 1556–1557.

Torday Peter. Hogy kanonok volt, egyedül Verancscis Antal egri {184.} püspöknek Egerben 1558 april 18-án kelt levele emliti azon megjegyzéssel, hogy Boch nevü birtokát Mágochy Gáspár az ő, Verancsics, oltalmába ajánlotta.*Werancsics A: Összes munkái. VII. 215. l. E birtok, valószinüleg a hevesmegyei Bocs, lehetett az, hol Torday 1557 után megvonta, magát. 1557.

Mindszenty András. Gyulafejérvártt született vagy legalább ott töltötte gyermekkora éveit. Tanulmányait a krakkai egyetemen fejezte be, honnat Váraddá jött, itt felvéve az egyházi rendeket, kanonok s a káptalani iskola igazgatója lőn. Később, Zabardy Mátyás püspök halála után, a káptalan őt választá általános helynökévé és igy közvetlen az ő kormánya alatt történt ama végzetes csapás, mely 1557-ben Várad bevételével s a kolosvári gyülés határozatának végrehajtásával a váradi püspökséget érte.

A székeskáptalan feloszlatása után ő is vándorbotot fogott kezébe s a gondviselés a haza keleti részein született férfiut az ország nyugoti szélére, Nagyszombatba vezérelte. Itt látjuk őt, de csak egy évtized mulva, 1568-ban mint az esztergomi káptalan tagját s később sasvári főesperest.*Memoria Basilicæ Strigon. 144. l.

Nagy szivét misem igazolja inkább, mint végrendelete, melyben szegény tanulók s árva leányok segélyezésére háromezer tallér alapitványt lőn, ama sanyarú időkben talán egész életének keresményét. Tehát a szenvedett méltatlanság nem idegenité el őt az emberek szeretetétől.

1577-ben halt el, életének 54-ik évében.*Kereszturi J: Descript. Epp. et Capituli Varad. II. 32–33. ll. hol közölve van sirkövének felirata, mely a nagy-szombati székesegyházban a mult század elején még olvasható vala. E felirat kissé hosszas, de becses, mert a legérdekesebb adatokat egyedül ez őrzötte meg Mindszenty életéről. Eszerént még csak harmincznégy éves volt, mikor Váradról távoznia kellett; mennyi erő, mennyi áldás távozott el vele!

Üresen maradt kanonoki kőházát Váradon, mely az «iskolasoron» (a mai nagypiaczon) állt, János-Zsigmond Szalánczi László fejérmegyei főispánnak adományozá.*«Nos Joannes secundus dei gratia electus Rex Hungariæ, Dalmatiæ, Croatiæ etc. Memoriæ commendamus per præsentes, quod fidelis noster egregius Ladislaus Zalanczy de Branychka Comes Comitatus Albensis coram nobis personaliter constitutus, onera et quælibet gravamina cunctorum fratrum, propingvorum et consangvineorum, proliumque suorum, quos infrascriptum tangeret seu quovismodo in futurum tangere posset negotium super se assumens, sponte et libere confessus est et retulit eo modo, quomodo ipse necessitate quodam compulsus totalem domum suam lapideam in Civitate nostro Waradiensi in Comitatu Byhoriensi in serie Scholae in contigua vicinitate domorum egregii Joannis Mondolay et discreti Georgii Babolchay presbyteri existentem habitam, quæ alias Andreæ presbyteri Myndzenti Vicarii Capituli Waradiensis præfuisset, eidem Ladislao Zalanczy per Maiestatem nostram jure perpetuo donatam simul cum cunctis eiusdem utilitatibus et pertinentiis... prudenti et circumspecto Mathiæ Feoldwary alias in oppido nostro Debreczen, nunc vero in Civitate nostra Waradiensi commoranti... in et pro florenis quadringentis hungaricalibus monetæ usualis plene, ut dixit, per eundem Ladislaum Zalanczy ab eodem Mathia Feoldwary receptis et levatis, jure perpetuo et irrevocabiliter tenendum, possidendum pariter et habendum dedisset, vendidisset et perpetuasset... coram Nobis pleno cum effectu harum nostrorum vigore et testimonio litterarum mediante. Datum in oppido nostro Thorda Sabbatho proximo post dominicam Reminiscere. Anno domini millesimo quingentesimo sexagesimo sexto. Coram me Ladislao de Mekche serenissimæ Electæ Regiæ Maiestatis protonotario.» Eredeti, papir, a királyi pecsét némi maradványaival. Egy, az aljára ragasztott papirszeleten XVII-dik századi kéztől: «Ez ház most Győri Mártonnál vagyon, most azt az utczát Hétközhelynek hivják. Deret Gáspár az Győri Márton feleségének az atyja vötte volt meg az nénémtől, Földvári Rebekától, ki az anyámmal, Földvári Annával egy volt, Földvári Mátyás leányi. Én Derer Gáspárt communissal kinálgatván, az táblára succurraltam; nálunk az relatoria in anno 1612. mert az anyámmal is osztozatlanok voltak azból, az néném. Im, nem régett is contradicaltam az leányim képekben. Stephanus Pribék m. p.» Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 697. 14. 1557.

{185.} Derecskei Török János kanonok. Előneve, melyet kétségkivül származása helyétől, talán épen a biharmegyei Derecske községtől kölcsönzött, idővel annyira háttérbe szoritá Török nevét, hogy például 1577-ben az esztergomi káptalan hiteles-helyi levelében is csak Derecskei-nek iratik.*E munka I. kötete 423. l. Tanulmányait állitólag a krakkai egyetemen végezte, de az egyetem anyakönyvében nem fordul elő neve. Mikor lett a váradi egyházmegye vagy épen Szent-László káptalanának tagja? nincs feljegyezve; csak annyit tudhatunk, hogy 1557-ben ő is menekült s egyike volt azoknak, kiket jó csillaguk csakhamar uj állomáshoz juttatott. A következő 1558. évben már mint az esztergomi káptalan tagja tünik fel s itt látjuk, különféle hivatalokat viselve, még egy negyedszázadig.*Memoria Basilicæ Strig. 142. l.

De Várad emléke még sirja szélén is él lelkében, még akkor is {186.} reméli, hogy Szent-László egyháza régi fényében fog ragyogni ismét. Közeledni érezvén halálát, számüzetése társával, Garay Márton kanonokkal megjelent az esztergomi káptalan, mint hiteles-hely előtt, és ott levelet iratott, melyben, mint egy végrendeletében lelkére köti két Báthorynak: András és Miklósnak, hogy azon ötvenezer forint ára egyházi szereket, miket a káptalan 1556-ban az ő «hű kezikre» bizott, «senkinek oda ne adják, hanem a váradi egyháznak megőrizzék».*E munka I. kötete i. h.

Négy év mulva, 1581-ben fejezte be életét szintén egy nemes cselekedettel: nagyszombati házát, melyben lakott, az esztergomi káptalannak hagyományozta.*Memoria Basilicæ Strig. i. h. 1557.

Weres István kanonok. Háza szintén a Szent-Jakab utczában állt Garay Márton kanonoki házának tőszomszédságában és szemben az itt emelkedett, de lerontott templommal.*Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 3. 6. Kié lett e ház 1557 után? az épen oly ismeretlen, mint utolsó kanonoki lakójának sorsa. Weres István egyike a székeskáptalan azon tagjainak, kikkel 1557 után többé nem találkozunk; 1566-ban János-Zsigmond idézett levele már mint halottat emliti. 1557.

Garay Pál kanonok, a székeskáptalan feloszlása után, de csak 1562-ben az esztergomi káptalan tagjai közt látjuk, utóbb nagyszombati plebános lett.*Memoria Basilicæ Strig. 144. l. 1557.

Bewlchy Mihály kanonok. A nevek tökéletes hasonlósága mellett sem tarthatjuk egynek a fentebb, 1543 évnél emlitett őr-kanonokkal, mert ez közel két évtized mulva, 1560-ban is egyszerüen csak székesegyházi kanonoknak neveztetik.*Lásd alább: Szent-László sirjanak és Szent-István vértanu egyházának társaskáptalana. – «Michael Bewlchy Canonicus Cathedralis Capituli.» Kállay-család levéltára.

Nyárády Demeter kanonok. Csak a székeskáptalan megszünése után, 1561-ben tünik fel, midőn fentebb emlitett Garay Márton kanonok társával rnég egyszer megjelen Váradon és itt a Szent-István-káptalannak átiratja a pestmegyei káptalani birtokokra vonatkozó oklevelet, melyet ugyanekkor Szegedi Gergely és Tury János az egri káptalannal {187.} szintén átirattak.*«in suis et totius Capituli Ecclesiæ Waradiensis nominibus et personis.» A váradi átirás történt «feria quarta proxima ante festum Conversionis b. Pauli apostoli», (január 23-ikán); az egri átiratás pedig «feria tertia proxima post festum Pascæ» (april 8-dikán). Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 216. 12. – D. L. 24594. Mi lett belőle azután? nyilt-e az ő számára is hely valamely más káptalanban? e kérdésekre még nem feleltek levéltáraink.*Kereszturi J: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 256. l. 1557.

Belezi Bálint, csupán annyi tudósitásunk van róla, hogy éneklő, valószinüleg al-éneklő-kanonok volt, de kérdés, hogy a székes- vagy pedig a Szent-István-káptalanban? mert csak 1566-ban találkozunk vele, mikor a Szent-István-káptalan is feloszlott. Ez évben már esztergomi kanonok, de mert alig hihető, hogy rögtön alkalmazást nyert volna, valószinübb, hogy az 1557-iki menekülők egyike és igy a székeskáptalan tagja volt.*Memoria Basilicæ Strigoniensis 144. l.

Kamanczy Gergely, éneklő-kanonok, valószinüleg a Szent-István káptalanból lépett előre, hol 1539-ben mint kanonokkal találkoztunk vele. Az 1556–1557-iki váradi ostrom szenvedéseinek s az ostromot már megelőzött politikai zavarok sanyaruságainak egyik osztályosa, Midőn mindinkább világosabb lett, hogy a Zapolyai-párt Ferdinándtól elszakadni s Izabella királynét és fiát a török segedelmével visszahini fogja: a Ferdinánd-pártiak, hogy a hazának uj kettészakadását megakadályozzák, még egy utolsó kisérletre határozták el magukat. Négytagu követséget inditának Ferdinándhoz azon kérelemmel, hogy vagy védje meg őket Izabella s a török ellenében, vagy pedig – oldja fel őket hüségi esküjök alól. E követség egyik tagja Kamanczy Gergely volt.*Forgách F: Magyar históriája. 110–111. ll. Itt Kamanczy gyulafejérvári kanonoknak iratik, de ez tollhiba vagy téves értesülés is lehet; bizonyos, hogy váradi kanonok volt s nem lehetetlen, hogy Gyulafejérváron is birt kanonoki javadalmat. A követek, mint az egykoru Forgách váradi püspök irja, csak szép szavakat nyertek, s Várad Izabella hatalmába jutott.

Kamanczy, Szent-László váradi káptalanának utolsó éneklő-kanonokja a középkorban; 1557 után szintén a haza nyugati részei felé vette utját s három év mulva, 1560-ban mint csornai prépostot s {188.} Ferdinánd király káplányát látjuk, de emellett még mindig váradi éneklő-kanonoknak irta és iratta magát.*«Gregorius Kamanczy Cantor, Canonicus Varadiensis, Præpositus de Csorna, ac Sacræ Cæsareæ Regiæ Maiestatis Capellanus.» Esztergomi országos levéltár: Liber II. 169. l.

Azon körülmény, hogy a békésmegyei Gyulán háza volt, melyet ugyanott lakó nővére, Csejty Balásné által 1561-ben áruba bocsátott;*Haan L: Békésvármegye hajdana. II. 180. l. és hogy 1564-ben Kányaföldi Kerecsenyi Mátyást a Békés városabeli Szüz-Mária-kápolna birtokainak elidegenitésétől visszatartani törekedett:*Véghelyi D. közleménye. Századok. 1870. évf. 631. l. arra mutat, hogy Békésmegyéhez gyöngéd kötelékek füzték s valószinüleg ama Kamanczy családból vette eredetét, mely a XVI-ik század elején Gyulán telepedett meg s melyből a történetirodalmunkban Szerémi György néven ismeretes krónikairó is származott. 1557.