# Adony.
(Odun, Odon, Adon, Eeradon, Eradon.)*E helyen zárjel között az illető helynév régi alakjait fogom adni oly kiirással, amint azok a különféle történeti emlékekben előfordulnak.

Adony eredetileg ős magyar személynév, mely már 1086-ban oklevelileg előfordul.*Wenzel G: Árpádkori uj okmánytár I. 36. l. Utóbb ez is, mint személyneveink legtöbbje, helynévvé változott az által, hogy viselője egyik vagy másik birtokát önmagáról nevezte el, s igy mintegy saját nevére iratta.

Az Adony személynévvel birtokos nemzetségeink között a Gutkeledek családfáján találkozunk ismételve,*Odon, Odon fia; és Odon, Ivánka fia, mint biharmegyei birtokosok a XIII-ik század második felében gyakran említtetnek, mint azt még lesz alkalmunk látni. ami nyilván arra vall, hogy a hazánkba költözött idegen nemzetségek – a Gutkeledek ezekhez tartozának – annyira meghonosodtak nálunk, hogy ős személyneveinket, gyakran már a királyi adományban nyert birtokoktól visszakölcsönözve, szintén felvevék. Helyneveink nagy része tehát eredetileg személynév volt, és igy kétségtelen, hogy a helynevekben mintegy régi Királyi könyvet birunk, mely ős nemzetségeink emlékét s birtoklása nyomait őrzötte meg számunkra, s melynek segítségével irott emlékeink annyiszor eltorzított személyneveit biztosan és helyesen kiolvashatjuk.

Különben Adony egyike azon községeinknek, melyeknek történeti nyoma a legrégibb multba visszavezet. Először 1262-ben tünik fel, mint a hazánkbeli keresztes vitézek birtoka, kiknek kezébe valószinüleg {178.} a Gutkeled nemzetség adományából jutott, legalább a szomszéd szabolcsmegyei Adony csakugyan ama nemzetség birtoka volt, s nem egy jel mutat arra, hogy a hasonnevü helyek egykor ugyanazon birtokost uralták.

De Adony az idézett évben pusztán, lakók nélkül állt a kétségkivül még az 1241-iki tatárjárás óta, s hogy urai, a keresztes vitézek, kik a külföldön is összeköttetésekkel birtak, husz év alatt sem birták megnépesíteni: ez egyrészt a népség nagy megfogyatkozását, de másrészt azt is mutatja, hogy az idegenek, kik máskor seregestül jöttek hazánkba, most tartózkodók lettek a tatárok visszajövetelének megujuló hirére. Eközben a keresztes vitézeknek, mint tudjuk, hazánk határainak állandó védelmére ki kellett vonulniok.*E munka II. kötete 421. l. a különben is sok gondot adó birtoktól tehát készek voltak megválni, s igy történt, hogy 1261-ben Adonyt a szatmármegyei Vezénddel együtt Kereki János comesnek, az Adonynyal szomszédos Kereki falu birtokosának előtt harmincöt márkáért zálogba adák, egy évvel később pedig még tizenöt márka ráfizetésért örökösen átengedék.*E munka II. kötete 421. l.

Az uj birtokosban Adony gondos földesurat s egyházának is kegyurat talált. Puszta telkei megnépesültek, egyháza felépült, s még mielőtt a XIII-ik század végét érte volna, feltünik lelkésze is, ki püspökének hódolata jeléül egy uncia ezüstöt nyujtott be.*Bécsi codex: 118a oldal. – Egy uncia nyolczadrésze egy márkának, vagyis 20 denár.

A következő század elején, a pápai tizedszedés alkalmával, ismét látjuk lelkészeit: 1332-ben Pétert, 1333–1336-ban Jánost s 1337-ben Lőrinczet, kiknek mindenike öt-öt garas tizedet fizetett évenként.*Pápai tizedjegyzékek. – És itt meg kell jegyeznünk, hogy a tizedjegyzékeknek nemcsak személy- és helyneveiben, hanem számjegyeiben is gyakran tollhiba van, mint mingyárt a fentebbi Péter lelkész tizedösszegénél is, hol || áll, de e két vonásnak kétségkivül össze kellene érnie alul, hogy V-öt képezzen, mert a többi lelkészek nevénél ötször egymásután V fordul elő. Ily, különben sem lényeges eltérésekre többé nem figyelmeztetünk, hanem egyszerüen, a körülmények szerént kijavítjuk. – Hasonlóképen kijelentjük, hogy a hol kepe-tizedet vagy szeretet-adományt említünk, ott mindig a bécsi codexből, a pápai tizedeknél pedig e tizedek vatikáni jegyzékeiből merítettünk, melyeket ismét idézni legalább is unalmas lenne. {179.} Mind ez összeg csekélysége, mind pedig a lelkészek gyakori változása arra vall, hogy az adonyi lelkészi javadalom egyike volt a legszerényebbeknek, amint csakugyan a bihari főesperesi kerület több, mint száz lelkésze közől csupán tizenkilenczen fizettek kevesebbet, mint az adonyi.

Egyházának épülete s védszentjéről nem maradt ránk tudósítás; de földes-, illetőleg kegyurairól csaknem szakadatlan sorban értesülünk. Az említett Kereki János családja kihalt, vagy a XIII-ik század végén s a XIV-ik elején folyt pártharczok közben jószágait vesztette, mert I. Károly király 1337-ben Adonyt, mint az oklevél mondja, az Ér folyó mellett, Nagyveszelyi Ivánka fiának, Miklósnak és fimaradékainak adományozta.*«Adon iuxta fluvium Her.» Budai orsz. levéltár: D. L. 3101. Ez oklevélben, mely csak 1453-ik évi átiratában maradt fenn, Miklós neve után «de Nagwezel» áll, de alighanem hibásan «Negwenzyl» = Negyvenszil helyett, mely mint látjuk, már Miklós anyjának is birtoka volt. Nagy I: Anjoukori okmánytár. III. 427–8. ll., de itt sajtóhibából Adon helyett «Adam» s Her helyett «Ker» áll.Az itt említett Miklósnak atyja: Ivánka Odonnak fia volt (Gr. Károlyi oklevéltár. I. 130. l.), tehát Gutkeled nemzetségbeli, s minthogy Miklósnak legifjabb testvére: Jakch, kitől a Kusalyi Jakchok származnak; világos, amit eddig csak sejténk (E munka I. kötete 249. l.), hogy a Kusalyi Jakchok a Gutkeled nemzetség kiágazásai. Eszerént a Jakchok ismeretes törzse: Kodun (Nagy I: Magyarország családai. V. 292. l.) «Odun»-ra javítandó ki. Ezentul Adony birtoka a hozzája tartozott pusztával együtt több részre oszlott, s részbirtokosai közől nevezetesek: Korpádi Kelemen pozsegai prépost és Zsigmond király alkorlátnoka;*Géresi K: Gr. Károlyi oklevéltár: I. 548. l. – II. 1–3. 10–12. ll. ennek halála után pedig Eberhárd zágrábi püspök, ki a kérdéses részbirtokokat 1410 táján Vetési Tamás prépostnak adományozta.*Géresi K: Gr. Károlyi oklevéltár: I. 548. l. – II. 1–3. 10–12. ll. A Vetésiek ezután a szepesiekkel s másokkal egyetemben még a XVI-ik században is birták Adonyt.*1552-ben Vetési Péter és János 7 telket birtak benne; Szepesi György 9-et; Eőri Ferencz 2-őt; Seléndi János, Dersi Ambrus és Olaszi Bene egyet-egyet. Budai orsz. levéltár kincst. oszt: Dicalis Conscript. Comitatus Bihar.

Érdekes a váradi káptalannak egy 1435-iki oklevele, mely a Szepesi, Pércsi s Vetési nemzetségek tagjainak Ér-Adonyon végbevitt osztályát adja elő, s mely egyebek közt néhai Vetési Tamás prépost kuriáját s házát is említi Tarcsa felé,. a falu végén; továbbá a plebános házát, melytől egy utcza Székelyhid felé vonult {180.} a Maklabi-tóig; Keserü felé pedig egy szigetet, melyen gyümölcsfák állottak.*Géresi K: Gr. Károlyi oklevéltár. II. 162–165. ll., I. 551. l.

Ér-Adony multja tehát, mint látjuk, eléggé világos; a XIII-ik század közepétől kezdve számos oklevél foglalkozik vele, melyek terjedelmével s egyes nevezetesebb részeivel is megismertetnek; a váradi káptalannak egy 1408-iki kiadványa említi egyházának kegyuraságát is;*Géresi K: Gr. Károlyi oklevéltár. II. 162–165. ll., I. 551. l. de hogy prépostsága lett volna? arról az egész középkoron át nem hallunk semmit. Pázmány Péter említi először, hogy a premontrei rendnek Adonyban prépostsága létezett, s ez Adonyt a váradi püspökség területére helyezi.*«Præposituræ Præmonstratensium ... In Diścesi Varadiensi: ... Adon.» Acta et Decreta Synodi Strigoniensis 1629. 109–110. ll. Pázmány a dolog lényegére nézve helyesen értesít, mert a nevezett rendnek csakugyan volt adonyi prépostsága, de csak egy, amint Pázmány Péter is csak egyet említ; a kérdés tehát még csak az lehet, hogy nem Pázmány, a kései iró, hanem az egykoru adatok hová helyezik ez adonyi prépostságot?

Adony község három ismeretes: Bereg, Bihar és Szabolcsmegyében, melyek közől a beregi: Tisza, a bihari: Ér, a szabolcsi pedig: ma Nyir, de a középkorban Monostoros előnevet viselt,*Budai orsz. levéltár kincst. oszt: N. R. 14. 80. és 924. 13. sőt Odon-Monostorának is neveztetett. Maga a puszta név is tehát arra mutat, hogy a kérdéses prépostságot a szabolcsmegyei Adonyban keressük, s ide utasítanak a történeti adatok is, melyek 1373-ban az Adonynak monostorát s amellett a prépost telkét említik.*«Fundum enim Præpositi, penes claustrum in dicta Odon-Monostora habitum, ipsæ partes communem inter se esse comisissent.» Báthori János fiainak osztálylevele. Fejér Gy: Codex dipl. IX. 4. 677. l. Eszerint kétségtelen, hogy a premontrei rend adonyi prépostsága Szabolcsmegyében, a mai Nyir-Adonyban állt, és igy Szabolcsmegyével együtt az egri püspökséghez tartozott. De Pázmány nem is irja, hogy a prépostság Ér-Adonyban létezett, sőt midőn az egri megyei premontrei prépostságok közt Adonyt nem említ, nyilvánvalóvá teszi, hogy ő is a nyir-adonyit értette, de nem volt vele tisztában, hogy e község a váradi vagy az egri püspökséghez tartozott-e?*Ugyancsak Pázmány P. a krasznamegyei Kusalyt is a váradi egyházmegyébe helyezi, (Acta Synodi Strigon. 1629. 119. l.) pedig hogy az erdélyihez tartozott, igazolja egyebek közt már az a körülmény is, hogy a krasznai főesperesek a gyulafejérvári káptalannak voltak tagjai. És e bizonytalansága érthető: Pázmány {181.} a váradi püspökség megszünése (1566) után több, mint egy félszázaddal irt; ekkor már a püspökségnek sok dolgai, köztök nagyon jelentékenyek is feledésbe mentek, mint a tatárjárás után Lodomér püspök idejében,*E munka I. kötete 112. l. sőt most még inkább. Bizonytalanná lett kétségkivül Szent-László egyházmegyéjének hajdani kiterjedése is kivált a szélső, ugynevezett határközségekre nézve, melyek politikai tekintetben is hol egy, hol más vármegyéhez számíttattak, mint épen maga Ér-Adony is.*Mátyás királynak egy 1465-iki levele határozottan Szatmármegyéhez számítja. Leleszi országos levéltár: Actor, 1565. 35. Nyir-Adony Szabolcs-, illetve az egri egyházmegyének szintén ily határközsége volt, szomszédos Sámsonnal, mely mindig Bihar, illetve a váradi egyházmegyéhez tartozott: megyei illetősége tehát könnyen eltéveszthető vala.*Az a régi magtár Ér-Adonyban, melyet vár, vagy épen a prépostsági monostor maradványának tartanak, lehet Vetési Tamás prépost kuriájának vagy más uri épületnek maradványa, de se nem vár, se nem monostornak; ilyenekről, mint láttuk, Ér-Adony oklevelei nem tudnak semmit, pedig az ilyenek adomány- vagy épen osztálylevelekből sohasem maradhattak ki.

És amint nem létezett egyházmegyénkben adonyi, még kevésbbé volt ott odoni prépostság.*1820 táján csuszott be a Királyi könyvekbe s a váradi egyházmegye névkönyveibe. «Odon,» mint láttuk, nem egyéb, mint a mai Adony névnek régi alakja, és igy az odoni prépostság sem más, mintaz adonyi, tudniillik nyir-adonyi.