# {271.} A KÁPTALAN BIRTOKAI.

FEJEZETEK

- Egyes kanonokok birtokai.
- Szőlők.
- Malmok s fürdők.
- Vámok s a szászok nagy pere.
- Jobbágyok.
- Az oláhok.
- Offertoriumok.

KANONOKI HÁZAK S AZOK TARTOZÉKAI. – FÖLDBIRTOKOK VÁRADON, BIHARMEGYÉBEN S AZONKIVÜL. – BUDAI HÁZ. – NAGYPRÉPOST, ÉNEKLŐ- S ŐRKANONOK BIRTOKAI. – SZŐLŐK. – MALMOK ÉS FÜRDŐK. – VÁMOK S A SZÁSZOK NAGY PERE. – VÁRAD VÁSÁRAINAK KÉPE. – JOBBÁGYOK SORSA. – OLÁHOK HELYZETE. – OFFERTORIUMOK.

A CHARTULARIUM a káptalan összes birtokai s birtokjogainak teljes sorozatát adja, de mert a XIV-ik század utolsó negyedétől, mikor a Chartularium keletkezett, a káptalani birtokok még folyton szaporodtak, s viszontagságok vagy gazdasági műveletek által is változtak: ezért a káptalan birtokait szintén a már fentebb használt 1552-iki adókönyvek szerént soroljuk fel, de az illető helyeken megemlitjük ugy a Chartularium, mint egyéb források adatait is.

A Chartularium még emliti, hogy a vár fele, továbbá két torony, valószinüleg a vár falain, s egy pincze a várban a felette levő épületekkel a káptalané; de később az ős birtoklás ez utolsó maradványai is eltünnek, legalább semmi emlékezet többé rólok. A prépost, valamint a többi kanonokok egytől-egyig a vár falain kivül laknak s innet keresik fel naponként Szent-László egyházának csarnokait.

Számukhoz képest eredetileg huszonnégy ház állott rendelkezésökre, ezekből azonban négy eredeti rendeltetésétől elvonaték. Egyet azon okból, hogy a kanonokok száma ritkán teljes és igy az többnyire üresen áll, szegényekházává alakítottak át; egyet ismét Báthori András püspök rendelt a Szent-András-kápolna igazgatójának lakásává; kettőt pedig Meszesi Demeter foglalt el valószinüleg azért, mert Velenczén, tehát püspöki birtokon álltanak.*«licet antiquitus XXIV. Curiarum numerus iuxta numerum Canonicorum in nostro fuerit territorio institutus .... verum ex dictis viginti quatuor curiis non restant plures, quam viginti, reliquis quatuor extraneis usibus indebite applicatis: duas enim, quæ erant in vico Venetia detinet Praelatus noster occupatas; tertiam, quæ ect prope scholas Andreas episcopus applicavit magistratui Capellæ sancti Andreæ, et in quarta curia constructum est Hospitale.» Batthyány-codex: I. 4. rubr. – Leges eccl. III. 226–227. ll.

{272.} A házak mindenikéhez, mint más nemesi birtokokhoz; földesuri jogok s bizonyos számu jobbágyok tartozának, kik felett az illető kanonok joghatóságot is gyakorolt, de felelősség terhe alatt és csak a kisebb ügyekben, mert a főbenjáró eseteket a káptalan saját uriszékére tartá fenn.*«concedimus, sicut concessum anliquitus reperitur, ut in subditos libratæ seu contraiæ ad curiam nostram canonicalem spectantes habeat omnem censum ordinariorum, puta: fertonum, terragiorum et denariorum, muneralium ac decimæ frugum perceptionem, præter decimam et nonam vini, quæ pro rommuaitate exiguntur; habeatque iurisdictionem causarum super iniuriis levibus, debilis et aliis rebus minutis emergentium, maiores enim causæ .... ad nostrum examen .... reservantur .... Volumus tamen, ut nullus Canonicorum .... suos subditos indebite .... iniuriis, molestiis, damnisve afficiat; contrarium faciens passis iniuriam, molestiam sive damnum pro qualitate commissorum, iuxta nostram dispositionem sub poena periurii satisfaciat competenter.» Batthyány-codex: II. 4. rubr. x- Leges eccl. III. 251. l.

Az egy préposti lakot kivéve a többi házak egyike sem volt valamely káptalani méltósághoz kötve; kiki ott lakott, hol számára hely jelöltetett ki. A kijelölést a püspök s a káptalan közmegállapodással teljesité, de a házba költöző annak, ki előtte ott lakott, vagy halála esetén örököseinek két márkát tartozott lefizetni, harmincz nap alatta.*«nulla tamen ex his (curiis) certis canonicatibus vel dignitatibus est annexa præter unam, quæ est dignitati prepositurali deputata. Nihilominus autem curiæ huiusmodi conceduntur, cum vacant, Canonicis tantum pro voluntate Prælati nostri atque nostra ad tenendum, solutis illi, prius cuius erat, si se in aliam curiam vivens transtulerit, vel illis, quibus moriens voluerit, aut nostro homini, si forte intestatus, quod absit, decesserit, – infra triginta dies a die vacationis curiæ huiusmodi immediate computandos decem marcas denariorum pro tempore currentium.» Batthyány-codex: I. 4. ruhr. – Leges ecct. III. 227. l.

A kanonoki házak nem álltak egymás mellett, hanem szétszórva a város különböző részeiben. Kettőről bizonyos, hogy a Szent-Jakab-utczában állt, de e kettőt is Török Kelemen háza választá el egymástól, melyet 1461-ben Szántai László vásárolt meg három arany forintért.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 954. 49.

A többi házak helye ismeretlen, de némi nyomok arra mutatnak, hogy {273.} a vártól délre, káptalani területen emelkedtek s leginkább Uj-Bécs nevü utczában, mely a vár déli kapujától az Olasziba vezető Körös-hid felé vonult. A préposti lakról tudjuk, hogy «Hidas-Palota» nevet viselt;*«domum suam lapideam in civitate Varadiensi in vicinitatibus domorum ... a septemtrionali vero plagis Majori Præposituræ Hidaspalota nuncupatæ habitam.» KERESZTURI J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 264. l. de hogy a Kőrös vagy a vár avagy más folyó hidjáról-e? az már adatok hijjában meg nem határozható és igy annak helye sem.*Azon, valóban palotaszerü házban, melyben – mint Szalárdi irja – «nagy gróf ur is minden udvarával is elférhetett volna» bizvást kereshetjük Várad régi prépostjainak lakát, annál is inkább, mert e ház a vár déli kapujának közelében a város legélénkebb helyén állt s későbbi birtoka fejedelmi adományozástól függött. Ujabb nemzeti könyvtár. 385. l. Különben a prépostnak két háza volt.*«Ad nostram communitatem .... pertivet tota civitas Waradiensis .... sed quosdam vicos seu contratas, puta vicum Venetia etc, tenet nunc de facto Episcopus Ecclesiæ nostræ.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 239. l.

Amint a káptalan a váradi várat saját területén állónak mondja, ugy az egész Váradot is sajátjának nevezi, s feljegyezni akarván váradi birtokait, nem azt sorolja elő, ami a városból az övé, hanem amik tényleg a püspök kezein vannak.*«domus domini Præpositi altern, libera» t. i. az adózástól. Az 1552–5-iki adókönyvek végén. Ezeket már fentebb láttuk, most lássuk, hogy ezeken kivül mik maradtak meg a káptalannak?

Várad, a tulajdonképeni város, régibb nevén Hétközhely, a Körös bal partján, 320 telek.

Uj-Bécs, a Körösnek szintén bal partján, 40 telek.

Szent-Péter, Olaszitól napkeletre, a Kőrös jobb partján, 8 telek. Egy malomért, melyet Náta őrkanonok épitett s a káptalannak hagyott, cserélte el ez a püspökkel. Sajnos, hogy Tamás püspök levele, mely ez ügyet a Chartularium szerént bővebben megvilágosithatná, nem maradt reánk.*Batthyány-codex: I. 26. rubr. – Leges eccl. III. 239. l. de itt a Náta kanonokra vonatkozó sor kimaradt.

Váradon kivül Biharmegyében:

Alpár 51 telek. A Chartularium azok közé számlálja, melyek a püspök birtokában vannak, de a káptalan jogot tart hozzá*Batthyány-codex: I. 16. rubr. – Leges eccl. III. 233. l. s állításának {274.} alaposságát ismét igazolja azon körülmény, hogy később csakugyan a káptalan kezeibe jutott.

Apáti (Puszta) 6 telekből 4 volt a káptalané. Valószinüleg ugyanaz, mely Ér-Tarcsa s Ér-Semjén közt állt, legalább ide utal Mátyás királynak egy 1465-iki levele, mely emliti, hogy a váradi káptalan Apátiban lakó tisztjei s jobbágyai Vetési Miklós ér-adonyi jobbágyától két ökröt elhajtottak.*Leleszi országos levéltár. Actor. 1465. 35.

Abránháza, 4 telek. Mint káptalani birtokot emliti már a Chartularium,*Batthyány-cod. I. 13. r. – Leges eccl. III. 232. l. de itt «Abrants, Káza» néven. továbbá Zsigmond királynak 1406-iki megerősitő oklevele*FEJÉR GY.: Codex dipl. X. 4. 520. l. s Mátyás királynak 1477-iki átirata.*Lásd: I. kötet. 226. l. 1. jegyz.

Babostya, 4 telek. Valószinüleg kései keletkezésü, mert csak az 1552-iki adókönyv emliti, de oly területen s oly községek között, melyek már a Chartularium szerént káptalani birtokok valának.

Bagamér, 64 telek. Eredetileg a Gutkeled nemzetség birtoka s 1348-ban Margit asszony, Lindvai Bánfi Miklós özvegye cserélte el a váradi káptalannal ennek Gyirmót győrmegyei és Szent-Miklós baranyamegyei birtokaiért, hozzájárulván a cseréhez mind a király, mind a váradi püspök beléegyezése.*FEJÉR GY.: Codex dipl. IX. 9. 36–40. ll. Gyirmótról egy 1255-iki oklevél megjegyzi, hogy Szent-László adományából jutott a káptalan birtokába,*FEJÉR GY.: Codex dipl. X. 3. 253. l. a Chartularium pedig a megjegyzést azzal egésziti ki, hogy a szent király a kanonokok karingeire adta a káptalannak.*«villæ nostræ Bagamir dictæ, permutatæ cum villa Gimolth, quæ fuit donata, ut infra sub titulo tertiæ particulæ in privilegio Lodomerii episcopi continetur, pro residentium Canonicorum superpelliciis.» Batthyány-codex: II. 5. rubr. – Leges eccl. III. 252. l. de itt hibásan. Ugyancsak a Chartularium szerént, mely már Bagamért a káptalani birtokok közé sorolja, ehez még Horon (?) és Györgyegyháza falvak is tartozának.*«Bagamér cum terris Horon et Gywrgeghaz, quæ sunt prope ipsam.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232. l. hol ismét hibásan «Sywregehal» áll.

Barakony, 13 telek. A Chartularium, valamint Zsigmond s Mátyás királyok idézett levelei szerént káptalani birtok.

{275.} Beghes, 6 telekből 5. Neve 1271-ben Beges,*WENZEL G.: Árpádkori uj okmánytár. VIII. 374. l. de csak később, 1374 után jutott a káptalan birtokába.

Bekény, 9 telekből 2. V. László király 1457-ben vizsgálatot rendel nagyságos Csáky Ferencz bihari főispán ellen, ki Kölcsei Farkas Tamás és Baranyay Mihály keresszegi várnagyai és jobbágyaival a váradi káptalan bekényi részbirtokán lakó jobbágyoktól 16 ökröt elhajtatott.*Az oklevél kelt: «Budæ sabbatho proximo ante festum b. Prisae V» (január 16.) Leleszi országos levéltár. Actor. 1457. 22.

Besenyő, 16 telek. Mint káptalani birtokot emliti a Chartularium, továbbá Zsigmond és Mátyás király levele. Az első megjegyzi, hogy van tartozéka is: Besentelek*«Besenew cum terra Besenthelek dicta, pertinente ad eandem Besenew.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232. l. de itt ismét hibásan «Résenthelek» áll., melyet már egy 1319-iki oklevél is káptalani birtoknak mond.*«Besenewthelek nostra» possessio. A váradi káptalan levele. Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 950. 2.

Bikács, 24 telek. A Chartularium s az idézett királyi levelek egyértelmüleg a káptalani birtokok közé sorolják. Az első szerént, mellette állt Kistelegd szintén káptalani birtok.*«terra Kisthelegd, quæ est penes ipsam Bikacs.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232. l.

Csehi, 8 telek. Az imént idézett források mint káptalani birtokot említik.

Csökmő, 27 telekből 5. E részbirtok, mint alább, Szeghalomnál látni fogjuk, a Csáky-ak kegyes indulatjából jutott a káptalanhoz, de még 1470 előtt, mert ekkor Csáky Ferencz fiai eladván Ártándy Balásnak irászi és csökmei részbirtokukat, megemlitik, hogy ez eladás nem érinti a váradi káptalannak e két helyen levő részbirtokát s az avval járó vámjövedelem illető részletét.*Koloemonostori országos levéltár: Bihar. C. 3.

Gáborján, 34 telekből 5. Lehet, hogy az itt létezett, de elenyészett apátság utolsó maradványaképen szállott a káptalanra.

Gyán (Vizes), 9 telek. Már Lodomér püspök levele emliti, hogy hagyatékképen jutott a váradi egyház birtokába, s midön megjegyzi, {276.} hogy a tizedek belőle a püspököt illetik,*«Item decimæ de villa harsan, Gyan, villa Ceek, Meger, villa ombereus et de villa Ewsy, quæ donativæ sunt et legativæ, Episcopatum contingunt.» evvel arra utal, hogy mint birtok nem hozzá, hanem osztályos társához, a káptalanhoz tartozik. Csakugyan mind a Chartularium,*Leges eccl. III. 232. l. »Syan» Gyan helyett. mind a királyi levelek a káptalan birtokai közt tüntetik fel.

Harsány, Nagy és Kis, amaz 15 ez 11 telek. Lodomér püspök levele épen ugy emliti Harsányt, mint Gyánt; a Chartularium már Nagy- és Kis-Harsányt sorol fel mint káptalani birtokokat;*«Harsan majorem, Harsan minorem.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232. l. hasonlóképen nyilatkozik II. Ulászló királynak egy 1492-iki levele Kis-Harsányról.*Leleszi országos levéltár. Actor. 1492. 26.

Iklód, 14 telek. A Chartularium szerént «Ikold» s mint Ősi tartozéka, káptalani birtok. Ilyennek tünteti fel II. Ulászló királynak egy 1495-iki levele is, mely mind a váradi püspökségre, mind Biharmegyére nézve több tekintetben érdekes.*«Wladislaus dei gratia Rex Hungariæ, Bohemiæ etc. fidelibus nostris, conventui Ecclesiæ de Lelez salutem et gratiam. Exponitur nobis in personis fidelium nostrorum honorabilis Capituli Ecclesiæ Waradiensis, quomodo in festo S. Mathei apostoli proxime præterito nobilis Simon de Isaka una cum suis familiaribus et complicibus, manibus armatis et potentiariis ad domum cuiusdam Mathiæ Jobagionis ipsorum exponentium in possessione eorundem Iklod vocata in Comitatu Byhoriensi existente commorantis hostiliter veniendo ibique eundem Mathiam cum hasta sua viriliter persequendo, si se præsidio aliorum defendere non valuisset, eundem ibidem interimere voluisset. Ceterum circa festum beati Johannis Evangelistæ proxime præteritum Reverendus Nicolam de Alathyan Episcopus Sebastiensis et præpositus prædictæ Ecclesiæ waradiensis missis et destinatis Johanne Soldos alias instructore in Keleser commorante, ac aliis quam plurimis hominibus suis ad possesnionem ipsorum exponentium Zeplak vocatam in eodem Comitatu Byhoriensi existentem, ibique quosdam Vincentium iudicem ac adryanum et petrum kovach, aliosque quam plures jobagiones ipsorum exponentium minusiuste et indebite captivari captosque tam diu conservari fecisset quousque ab eisdem quatuor florenos et quadraginta quatuor denarios pactative extorsisset, et expost dum sui placuisset voluntati abire permisisset. Postremo circa festum Epiphaniarum domini similiter proxime præteritum nobilis Michael de Raska vicecomes eiusdem Comitatus Byhoriensis missis et destinatis paulo de Janosd, Johanne de Boyt, dionisio fachar in Madaraz et Thoma Magno in Tolhlik commorantibus familiaribus scilicet suis ad possessionem ipsorum exponentium Bykach vocatam in prædicto Comitatu Byhoriensi existentem habitam, ab indeque quamvis jobagiones ipsorum exponentium cuntributionem nostram regiam his proximis diebus plenarie persolverint, plus quam quinquaginta pecora obagionum eorum exponentium in eadem Bykach commorantium abigi et depelli, ex eisdemque jobagionibus nonnullos et signanter Johannem toth dire et acriter verberari, ac certas res et bona eorundem jobagionum auferri et deportari, et quo suæ placuisset voluntati, fecisset potentia mediante in præiudicium et dampnum præfatorum exponentium valde magnum. Super quo fidelitati vestræ firmiter præcipiendo mandamus, quatenus vestrum mittatis hominem pro testimonio fidedignum, quo prænente paulus aut stephanus vel Benedictus de Bors, sin Paulus de harang seu Emericus partasy de Zantho, aliis absentibus homo noster ab omnibus, quibus incombit, meram de præmissis experiantur certitudinis veritatem, quam tandem nostræ personali præsentiæ fideliter rescribatis. Datum Budæ Sabato proximo ante festum sanctæ Trinitatis. Anno domini Millesimo Quadringentesimo nonagesimo quinto.» Eredeti, papir, zárpecsét nyomaival. Hátán a konvent bizonyságának s a király emberének, Borsy Istvánnak jelentése, hogy a panaszokat mindenben alaposaknak találták. – Leleszi országos levéltár. Actor. 1495. Nro. 16. Báthory István erdélyi fejedelem {277.} 1574-iki levele pedig megemlíti róla, hogy csakhamar 1557-iki elkoboztatása után János-Zsigmond fejedelem Pesthy Imre deáknak s ennek halála után Földváry Mátyás váradi udvarbirónak adományozta.*Budai országos levéltár kincst. osztály: N. R. 853. 6.

Irász, 39 telekből 7. A Csáky-testvérek Csökmönél idézett 1470-iki levele említi a váradi káptalannak irászi részbirtokát is s az annak megfelelő vámjövedelmet.*«exceptis portionibus Capituli Ecclesiæ Waradiensis in eisdem Iraaz et Chekmeu habitis .... demptis similiter portionibus prædicti Capituli de eisdem tributis (in eisdem utrisque possesnionibus exigi solitis) eidem provenire debentibus.» A szentjobbi konvent kiadványa. Kolosmonostori országos levéltár. Bihar. C. 3.

Jenő, Kis, a Fejér-Körös partján, 25 telek. A Chartularium Zarándmegyéhez számitja, az 1552-iki adókönyvek Biharhoz, az 1564-iki adókönyvek ismét Zarándhoz. Mind e források szerént egészen káptalani birtok.*«In Comitatu de Zarand habemus istas villas, videlicet ..,.villam Jenew totaliter.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 233. l.

Kakucs, 10 telek. Szintén Ősi tartozéka s valószinüleg e községről nevezék Váradnak egyik utczáját Kakucs-utczának.*FEJÉR GY.: Codex dipl. IX. 1. 234. l. – Leges eccl. III. 232. l. «Rakos» áll, de a Batthyány-codex-ben: «Kakwch». A Chartularium szerént már káptalani birtok.

Kalaztelek, 32 telek. A Chartularium «Kaluz (Kalóz) telek»-nek {278.} írja s mint krasznamegyei községet Adriántelek és Szatmártelek tartozékaival a káptalani birtokok közé sorolja;*«In Comitatu autem de Karazna habemus villam Kaluzthelek cum terris Adryanthelek et Zathmarthelek et aliis pertinentibus ad eandem.» Batthyány-codex: I. 13. ruhr. – Leges eccl. III. 232–233. ll. de már 1338-iki adatok szerént is káptalani birtok.*A váradi káptalan Pál országbiró előtt perel 1338-ban Dezsővel, ki Kopasznak hivaték s ennek László, György, János és Miklós testvéreivel «in facto quarundam particularum terræ inter possessiones ipsius Capituli (Waradiensis) Kaloztelek et Adriantelek vocatas ac possessionem prædictorum Desew dicti Kopaz et fratrum suorum Dooh vocata (in qua Capella b. Virginia) litigiosarum.» A per vége, melyből kitűnik, hogy a káptalan Kalóztelket már a tatárjárás (1241) előtt birta, egyezség lőn, mely szerént a peres földet ketté oszták «major pars cessisset prænotato Capitulo Waradiensi perpetuo possidenda et ad ipsas possessiones Kaloztelek et Adriantelek idem homo regius applicasset.» Br. Bánffy-család levéltára. V. 2.

Kardó, 15 telekből 2. Lodomér püspök levele szerént három egyenlő részben birja a püspök, a káptalan s a várad-előhegyi konvent.*«Item terra Kordu et terra Ireg æqualiter tripartitur inter Episcopatum, Capitulum et Conventum S. Stephani.» Kétségkivül innet ered a káptalan későbbi részbirtoklása.

Kékös, 9 telek. A Chartularium ismételve,*«Populi autem in prædictis villis Megies et Kekus, quæ sunt nostræ.» A fentebbi helyen (Leges eccl. III. 235. l.) «Rekas» áll; a Batthyány-codex-ben: «Kekews»; Zsigmond király levelében: «Kikies»; Mátyás király átiratában «Kykews». valamint Zsigmond s Mátyás királyok idézett levele is káptalani birtoknak mondja. Pap-Tamási táján, talán a Kékkálló patak közelében állhatott. – Azon Kekes vagy más néven Uzfalva, melynek birtokára I. Károly király 1319-ben Benedek csanádi püspöknek s unokaöcscseinek: Miklós, Tamás és Benedeknek, Arnold fiainak uj adománylevelet ad, – szintén Biharmegyében ugyan, de a Körösközben állt.*«possessionem Wozfolva vocatam, quæ alio nomine Keykus vocatur, in Comitatu Byhoriensi in Kyruskwz existentem, asserens (a püspök) eam esse Nicolai, Thomæ et Benedicti filiorum Arnoldi, nepotum suorum. – Datum Temeswar, feria quinta proxima ante Dominicam Reminiscere. 1319.» Gyulafejérvári orsz. levéltár: Bihar. 3. l.

Kér, Nagy és Kis, amaz 16 ez 4 telek. Eredetileg Al és Fel jelzőkkel különböztetének meg. Mint Latabár és Tóttelek, ugyanazon réven jutottak a váradi egyház birtokába, s mig e kettő osztály utján a püspöknél maradt, a másik kettő a káptalanra szállt.

{279.} Kees (Kis) haza, 22 telek. A Chartularium szerént már káptalani birtok s minthogy Széplak tartozéka gyanánt emliti, kétségkivül evvel együtt jutott a váradi egyház és igy a káptalan birtokába.*«In districtu vero Zeplak villam ... Kesehaza similiter totaliter.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 233. l.

Méhes, 14 telek. Mint káptalani birtokot emliti a Chartularium s János-Zsigmond fejedelem 1568-iki levele, melylyel azt Ábránffy Zsigmond fiainak adományozza.*«Alba-Julia, 25-a mensis Augusti. 1568.» Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1731. 39. §. 5.

Miske, 34 telek. Várad és Szent-János közt állott. 1387-ben került a váradi káptalanhoz, midőn Domokos leleszi prépost e birtokát s a mellette létező Megyert megcserélte a káptalannak zemplénmegyei Vajda birtokával.*Leleszi országos levéltár: Protocoll. 587. l. – FEJÉR GY.: Codex dipl. X. 1. 388a és X. 8. 222–223. ll. 1568-ban János-Zsigmond Baky Pál étekfogó mesterét ajándékozta meg vele.*«Serenissimo Principi et Domino, Domino Joanni secundo Dei gratia Electo Regi Hungariæ ... Christophorus Presbyter, Albertus Literatus Notarius Comitatus Bihariensis, Gregorius Sandor de Waradino et Simon Buday Requisitores videlicet literarum et literariorum instrumentorum in Sacristia sive conservatorio Ecclesiæ Varadiensis repositorum ... fidelitatis ac fideliorum servitiorum suorum perpetnam commendationem. Vestra noverit Serenitas nos literas eiusdem introductorias pariter et statutorias pro egreg o Paulo Baky magistro dapiferorum vestra Serenitatis regalis confectas et emanatas, nabisque præceptorie sonantes ... recepisse in hæc verba Joannes secundus .... fidelibus nostris honorahilibus Christophoro Presbytero ac nobilibus Alberto Literato Notario Comitatus Bihoriensis, Gregorio Sándor Varadiensi et Simoni Literato Budensi requisitoribus videlicet literarum et literariorum instrumentorum in Sacristia Varadiensi repositorum .... salutem et gratiam. Cum nos dignum habentes respectum præclaræ fidei integritatis et fidelium servitiorum fidelis nostri egregii Pauli Baky magistri dapiferorum nostrorum, quæ ipse sacræ primum huius regni nostri Hungariæ coronæ, dein vero nobis pro locorum et temporum diversitate summa cum animi sui constantia exhibuit et impendit ac deinceps quoque exhibiturus est; horum gitur intuitu totalem et integram possessionem Miske vocatam, in Contitatu Bihoriensi existentem, habitam, olim ad Capitulum Varadiense pertinentem, verum vigore articulorum fidelium nostrorum Dominorum Regnicolarum tempore ingressus nostri in hoc Reynum Kolosvary editorum ad nos, consequenterque collationem nostram devolutam, simul cum cunctis suis utilitatibus et pertinentiis quibuslibet .... memorato Paulo Baky, ipsiusque hæredibus .... vigore aliarum literarum nostrarum donationalium superinde confectarum et emanatarum in perpetuum salva iure alieno, clementer dederimus et contulerimus, velimusque eundem in dominium possessionis Miske per nostrum et vestrum homines legitime facere introduci, super quo fidelitatibus vestris harum ser?e mandamus firmiter, quatenus visis præsentibus statim unum ex vobis transmittatis, quo præsente fidelis noster egregius Demetrius Chianady Notarius Cancellariæ ex Curia nostra per nos ad id specialiter transmissus aut Franciscus Balog vel Joannes Sándor sive Ladislaus Bornemisza, aliis absentibus homo noster ad id deputatus ad faciem dictæ possessionis Miske vicinis et commetaneis eiusdem universis inibi legitime convocatis et præsentibus accedens, introducat præfatum Paulum Baky in dominium eiusdem integræ possessionis, statuatque eandem eidem, suisque hæredibus et posteritatibus utriusque sexes universis .... Datum in civitate nostra Alba Julia 25. die mensis Marty, anno domini millesimo quingentesimo sexagesimo octavo. Nos igitur huiusmodi mandatis Vestræ Serenitatis in omnibus obedire volentes, ut tenemur, una cum præfato Demetrio Chianady notario Cancellariæ Vestræ Serenitatis .... unum ex nobis, prafatum videlicet Christophorum presbyterum, socium, fratrem et collegam nostrum ad prærnissa debite et fideliter exequenda nostro pro testimonio fidedigno duximus destinandum, qui tandem exinde ad nos reversi, nobis fideliter .... retulerunt eo modo, quomodo ipsi die dominico proximo post festum Circumcisionis Domini nostri Jesu Christi proxime præteritum transacto ad faciem dictæ possessionis Miske, in prædicto Comitatu Bihoriensi existentis, habitæ, vicinis et commetaneis eiusdem universis et notanter Gabriele Erdeős et Balthazare Peres de Varadino in eorum propriis personis, item providis Stephano Nagy jurato cive Civitatis Varadiensis, Stephano Olah, altero Stephano Thuba in Püspöki vestræ Serenitatis, Georbio .... magnificorum, egregiorum et nobilium jobagionibus .... inibi legitime convocatis et preesentibus pariter accessissent, ibique homo vestræ Serenitatis regius annotato nostro testimonio præsente introduxisset .... nullo penitus inibi sed nec expost coram nobis .... contradietore apparente .... Datum vigesimo tertio die diei huiusmodi intraductionis et statutionis præmissæ. Anno domini millesimo quingentesimo sexagesimo nono.» A kolosmonostori konvent által kiadott s hitelesitett másolat. Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 97. 45.

{280.} Nyárszeg, 14 telek. A Chartularium, valamint Zsigmond s Mátyás királyok levele szerént káptalani birtok.

Ősi (Egyházas), 18 telek. Mint káptalani birtokot emliti a Chartularium, tartozékai: Kakucs, Iklód, Megyer, Malomszeg falvakkal és Szigeth földdel.*Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232. l. de itt «Lüssi» áll «Ewssi» helyett.

Pályi (Hegyköz), 24 telek. A Chartularium szerént káptalani birtok.*Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232–233. ll.

Petegd, 22 telek. Ugyanazon forrás, mint Széplak tartozékát s káptalani birtokot emliti.*Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232–233. ll.

Piski, 7 telekből 2.

{281.} Revid, 42 telek. A Chartularium s a királyok idézett levelei a káptalani birtokok között emlitik.*Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232–233. ll.

Rojt, 24 telek. Az imént emlitett források mind a hárma szerént káptalani birtok.

Rontó, 13 telek.

Sályi, 4 telek. Mind a Chartularium, mind a királyok levelei, de már a Pázmánok 1319-iki oklevele is a káptalani birtokok közé sorolják.

Selénd (Ér), 20 telekből 7.

Szalacs, 100 telek. Herczig, Kupócz stb. tartozékaival Zsigmond király adományából szállt a káptalanra.*Lásd: I. kötet 227. l.

Szeghalom, 75 telekből 8. E részbirtok is, mint a csökmei a Csáky nemzetség vallásos buzgalmából jutott a káptalan birtokába.*Ulászló király Budán »feria 4-a proxima ante festum b. Mathei ap.» (szept. 19.) 1492. kelt vizsgáló parancsában mondja egyebek közt: «exponitur nobis in persona honorabilis Capituli Ecclesiæ Waradiensis: qualiter ab eo tempore, quo progenitores egregiorum Benedicti, Michaelis et Gabrielis de Chaak certas portiones possessionarias itt possessione Zeghalom vocata in Comitatu Bekes existente habitas pro refrigerio salutis ipsorum animæ præfato exponenti et per consequens Ecclesiæ præfatæ Waradiensi ... in perpetuan eleemosynam dederint» stb. Leleszi országos levéltár: Actor. 1492. 26.

Szent-Péterszeg, 25 telek. Minthogy Tornalljai Jakab, Zapolyay János debreczeni tisztje Zapolyaynak gáborjáni, kereszturi s tótfalvi jobbágyaival a váradi káptalan birtokán, Szent-Péterszegen és Kis-Gab pusztán több, mint 300 hold földet, az Orsova tótól egész a Nagyhalomig és Keskeny-érig hatalmasul elfoglalt: Báthory István nádor a várad-előhegyi konventet vizsgálatra szólitja fel.*Év nélkül, mert a levél vége leszakadt s elveszett. Kolosmonostori országos levéltár: Bihar. C. 4.

Szentelek, 14 telek. Neve eredetileg, mint II. Ulászló király levele emliti, «Ezenthelek» s az «Eszeny» név, mint több hely- s családnevünk igazolja, nem vala nálunk szokatlan. Ugyanezen királyi levél,*Thelegdy István elfoglaltatván saját jobbágyai által a váradi káptalantól «quandam silvam glandinosam ... Kewzeron appellatam ... in territorio possessionis ipsorum exponentium Ezenthelek vocatæ in Comitatu Bihar existentis»: a király a leleszi konventet vizsgálattal bizza meg. A kelet helye kiszakadt. Leleszi országos levéltár: Beresényiana. 22. 3. valamint Pálóczy Mátyás nádor 1435-iki levele szerént káptalani {282.} birtok,*«Dicitur nobis .... quomodo populi et Jobbagyones Capituli Ecclesiæ Waradiensis in possessione Zentelek vocata commorantes.» Leleszi orsz. levéltár Protocoll. 264. l. s meglehet ugyanaz, melyet a Chartularium egyszerüen «Telki» név alatt, de Várad vidékén emlit.*«Item Teleky prope Sanctum Laurentium .... et Thamasy cum terra Zenth Istwanfewlde ad eandem pertinente.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232. l.

Székelytelek, 20 telekből 19. A Chartularium s a királyok levelei szerént egészen káptalani birtok.

Széplak fele, 23 telek s tartozékának szintén fele, 44 telek. Hogyan jutott a püspök s káptalan birtokába? már többszőr volt róla szó. Tamási (Pap), 29 telek. A Chartularium szerént tartozéka volt Szent-István-földe, szintén káptalani birtok.*«Item Teleky prope Sanctum Laurentium .... et Thamasy cum terra Zenth Istwanfewlde ad eandem pertinente.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232. l. Hasonlót bizonyitanak az idézett királyi s más oklevelek;*A fentebb, Bekénynél emlitett keresszegi várnagyok a Csályak «seyther-i jobbágyaival elhajtatnak Tamásiból, a káptalan birtokáról 20 ökröt.» 1457. Leleszi országos levéltár: Actor. 1457. 22. de «Pap» jelzője is egyházi birtokosaira mutat.

Tarcsa (Ér), 33 telekből 14. Annyi bizonyos csupán, hogy káptalani birtoklása a már emlitett Apátival összefügg. A Chartularium az idegen kezekben levő birtokok közé sorolja.

Ujlak (Hegyköz), 38 telek. A káptalan birtokai közt említi a Chartularium s a leleszi konventnek egy 1549-iki levele.*Bozzásy János a váradi káptalan ujlaki tisztje 1549-ben tiltakozik a káptalan nevében az ellen, hogy Serédy Gáspárt Aszaló birtokába iktassák. Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1384. 58. – 1049. 7. és Ecclesiastica. 15. 4.

Vasad, 56 telekből 34.

Zomlin (Nagy), 28 telek. II. Ulászló király vizsgálatot rendel Tholdy Mihály, Pocsaji Ferencz, Félegyházi Balás, Álmosdi Chyre András, Borsy István, Kismarjay János és Ilyei László ellen, kik többed magukkal s fegyveres kézzel rárontottak a váradi káptalan «Nagh Zemlen» és Bors biharmegyei birtokaira, hol a jobbágyok házait feltörték s kirabolták.*A király levele kelt Budán «in festo b. Magdalenæ» (jul. 22.) 1502. Leleszi országos levéltár: Actor. 1502. 20. – A váradi káptalan Biharmegyének 1700. május 11-én Váradon tartott gyülésében előmutatta Ulászló király adománylevelét Bors és Nagy-Zomlin birtokokról (Biharmegye levéltára: Protocol. I. 495. l.), de Bors 1552-ben már Szentiványi Ferencz birtoka.

{283.} Az itt előszámlált biharmegyei birtokok telekszáma 1351, melyből a huszonnégy kanonok közől egyre-egyre 56 jobbágytelek esik.

De a káptalannak Biharmegyén kivül is valának birtokai. Igy Zarándmegyében: Ágya, Szintye;*Budai orsz. levéltár kincst, oszt. Dicalis Conscriptio. 1564. egy más forrás szerént még Kis-Gény s részben Nagy-Bád.*FÁBIÁN I. Aradvármegye leirása. I. 34–35. ll.

Pest és Nógrádmegyében: Szada, Veresegyház és Szent-Lőrincz, melyek eredetileg káptalani birtokok*E munka I. kötete I. 327–330. és 227. ll. és csak a káptalan feloszlatása után mentek át ideiglenesen a püspök birtokába.

Borsodmegyében: Aszaló és Felsö-Zsolcza tartozékaikkal együtt, melyek 1407-ben Zsigmond király nagy alapitványa alkalmával jutottak a káptalan kezébe.*E munka I. kötete I. 327–330. és 227. ll. Mindkét birtokot azonban Serédy Gáspár már a mohácsi vészre következő zavarokban hatalmába kerité s a váradi káptalan ismételt tiltakozásaira sem bocsátá vissza,*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1035. 80. – 493. 55. – 1384. 58. – 1049. 7. és Ecclesiastica. 15. 4. midőn pedig Várad Izabella hatalmába került s a váradi káptalan a királynéval, mint tényleges hatalommal békében élt: Ferdinánd király mintegy büntetésül 1541-ben 4500, 1549-ben pedig tizezer forintba irá be Serédynek e már különben is kezében levő birtokokat.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1035. 80. – 493. 55. – 1384. 58. – 1049. 7. és Ecclesiastica. 15. 4. Serédy még ez utóbbi évben a leleszi konvent által be is iktatá magát mind Aszaló, mind Felső-Zsolcza birtokába,*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1035. 80. – 493. 55. – 1384. 58. – 1049. 7. és Ecclesiastica. 15. 4. de a káptalan még a végzetes 16 nap eltelte előtt Bozzássy János ipor-ujlaki tisztje által ellenmonda.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1035. 80. – 493. 55. – 1384. 58. – 1049. 7. és Ecclesiastica. 15. 4.

Szabolcsmegyeben: Sziget, 40 telekből 15. Enyingi Török János, továbbá Serédy Gáspár, Ruszkai Dobó Ferencz, István a későbbi egri hős, Domokos és Maghy Péter elfoglalák ugyanitt 1545-ben a káptalan «Titrahalmathya» nevű földjét s jobbágyaikkal felszántaták, bevetteték, amiért Ferdinánd király a nevezetteket két izben is megidézteti,*A király levele kelt Lőcsén «feria quinta proxima post domin cam Jubilate» (május 20.) 1546. Leleszi országos levéltár. Actor. 1546. 2. 43. – Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1717. 10. – Az itt emlitett «Titrahalmathya» nem ugyanegy-e a Keresztelő-Szent-János káptalanánál emlitett «Zylhamathaya» vagy «Zylhalmathaya» földtérrel? bővebb adatok hiányában el nem dönthető. {284.} s ugy látszik nem eredménytelenül, mert a káptalan 1549-ben is mint szigeti részbirtokos emlittetik.*Budai országos levéltár kincst. oszt. 1549-iki Dicalis Conscriptio Szabolcsmegyéből.

Ezenkivül a szintén szabolcsmegyei Földes községben birt még a káptalan két nemes telket, melyek egyike népes, másika puszta volt, de ezeket még 1556-ban kilenczven magyar forintért örökösen eladá Földesi Parlaghy Györgynek az előhegyi káptalan előtt.*«Capitulum Ecclesiæ Waradiensis .... totales illas duas curias eorum nobilitares, unam populosam, alteram vero desertam in possessione Fewldes, nuncupata, in Comitatu Zabolch existente habitas, ipsos dominos Capitulares optimo iure concernentes .... Egregio Georgio Parlaghy de Fewldes .... pro nonaginta florenis hungaricalibus ... vendidisset.» Kállay-család levéltára.

Szatmármegyeben: Jank, Gyügye, Hermánszeg és Riche fele. A káptalan janki birtoklását igazolja Csáki György székelyek ispánja s szatmári és ugocsai főispánnak 1402-iki levele;*A levél emliti, hogy midőn az emlitett megyék rendeivel «ferria secunda proxima post festum b. Barnabæ ap. (jun. 12.) ex speciali regia commissione prope villam Chenger» gyülést tartana: «Emericus filius Stephani, jobagio Capituli Waradiensis in possessione eiusdem Capituli Jank vocata commorans» sertései elsikkasztása miatt panaszt emelt. Kállay-család levéltára. de Gyügyéhez s tartozéka «Thymatus»(?)-hoz jogot tartának az Ujlaky-ak, kik, nevezetesen Antal, Ferencz és Mihály abba ismételve is (1489 és 1498-ban) be akarák iktatni magukat, de a káptalan ellenmonda.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1049. 1. §. 3. 7. És igy mind ez, mind a többi három részbirtok megmaradt a káptalannál 1556-ig, midőn Petrovics Péter erdélyországi helytartó a káptalantól hűtlenség czimén elvéve, Melyth Ferencznek és Jánosnak adományozta azokat;*«Nos Petrus Petrowich de Swraklyn, Comes ac infra reditum Serenissimarum Maiestatum suarum in Jurisdictione earuadem tam in hoc Regno Transilvaniæ, quam etiam Hungariæ Locumtenens. Memoriæ commendamus tenore prænentium significantes quibus eapedit universis, quod nos attentis et consideratis fidelitate ac fidelium servitiorum meritis egregiorum Francisci et Joannis Melyth, quæ ipsi sane primum huius Regni hungariæ coronæ ac deinde Maiestatibus suis et nobis quoque pro locorum et temporum variatate exhibuerunt et impenderunt, horum igitur intuitu totales portiones possessionarias Capituli ecclesiæ Waradiensis in possessionibus Jank, Ghygye et Hermanzeg appellatis, in Comitatu Zathmariensi existentibus habitas, quæ ex eo, quod idem (Capitulum) immemor fidelitatis ipsorum; Ferdinandinae factioni adhæsissent, partesque suas totis viribus foverent, – simulcum cunctis suis utilitatibus et pertinentiis quibuslibet, terris scilicet arabilibus, cultis et incultis, agris, pratis, pascuis, campis, fenetis, silvis, nemoribus, montibus, vallibus, vineis, vinearumque promonthoriis, aquis, fiuviis, piscinis, piscaturarum, aquarumque decursibus, molendinis et eorundem locis, generaliter vero quarumlibet utilitatum et pertinentiarum suarum integritatibus duovis nominis vocabulo vocitatis, sub suis veris et antiquis metis existentibus, memoratis Francisco et Joanni Melyth, ipsorumque hæredibus universis infra reditum suarum Maiestatum in Transilvaniam, dedimus, donavimus et contulimus, imo damus, donamus et conferimus tenendas, possidendas, pariter et habendas, Salvo iure alieno, harum nostrarum vigore et testimonio litterarum mediante. Datum in civitate Coloswar, sabbato proximo post festum beatorum Philippi et Jacobi apostolorum. Anno domini millesimo quingentesimo quinquagesimo sexto. Idem (Petrovich) manu propria.» Az utóbbi három szó Petrovich saját kezétől. Eredeti, papir, a helytartó egészen ép pecsétjével. Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1717. 17. {285.} egy évvel utóbb pedig Ferdinánd király azon okból, hogy a váradi káptalan tagjai Váradról elszéledtek, a nevezett négy birtok s tartozékaik felét Várday Mihálynak adja oly feltét alatt, hogy mihelyt a káptalan székhelyére visszatér, e birtokokat azonnal visszabocsássa, addig pedig a jövedelem felét azon kanonokoknak, kik ő felsége birodalmában szétszórva élnek, kezeihez szolgáltassa.*E munka I. kötete 425. l.

Budán a vár Mindszent-utczájában (a mai Disztér) egy ház, mely ugyancsak a várbeli s a bold. Szűz tiszteletére szentelt parochialis egyház házának szomszédságában állt.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1017. 49. E ház, akár vétel, akár hagyaték révén jutott is a káptalan birtokába, mindenesetre biztos előrelátás bizonyitéka s kétségkivül arra szolgált, hogy a káptalan tagjai ugy a müvelődési, mint az országos s kereskedelmi ügyeket magában a fővárosban kisérhessék figyelemmel s tanulmányozhassák.

Az itt elősoroltakon kivül még számos birtokok vannak, melyek hol egy, hol más időben a káptalan nevére szólnak, de később szinte ugy, mint a püspöki birtokoknál, csere, birtokrendezés vagy más viszonyok következtében a káptalantól elidegenednek,*Igy a Chartularium szerént Hévjó, Megyes egészen, a zarándmegyei Vadász pedig részben még a káptalan birtokai; utóbb azonban a püspök vagy mások birtokába mennek át. vagy pedig a káptalan hozzájok való birtokjoga ki nem mutatható eléggé.

#### {286.} Egyes kanonokok birtokai.

A káptalan, mint testület által közösen használt birtokokon kivül léteztek olyanok is, melyek a káptalan egyes tagjainak kizárólagos birtokát képezék.

A nagyprépost birtokairól, melyekkel mint egyszersmind Keresztelő-Szent-János káptalanának prépostja rendelkezett, már szólottunk;*Lásd fentebb: 205–206. ll. itt csak még annyit jegyzünk meg, hogyha a prépost nem volt egyszersmind kanonok, akkor a kanonoki jövedelmekben nem részesült s csupán a préposti javadalomra volt szoritva, mely a Chartularium keletkezésekor a következőkből állt: egy ház a hozzája tartozó jobbágyokkal és szokott fizetésekkel, továbbá egy malom, mely Váradon, Szent-Miklós klastromán tul, Püspöki felé állt, ismét Ürögd nevü falu minden jövedelmével, végre bizonyos részletek a tizedből s egyéb jövedelmekből, melyekről még alább lesz szó.*«Habet autem præpositus noster unam portionem præbendas canonicalis in omnibus redditibus nostris .... subaudi, si fuerit canonicus .... Si vero canonicus non fuerit præpositus, debetur sibi tantummodo una curia canonicalis cum incolis ad eandem spectantibus et consvetis censibus eorundem cum uno molendino, quod est ultra claustrum sancti Nicolai a parte villæ Pispeky, et insuper quædam villa Irwgd dicta cum suo territorio et curu omnibus redditibus ac colonorum servitiis.» Batthyány-codex: II. 7. ruhr. – Leges eccl. III. 253–24. ll. de itt Irwgd helyett «Srerogut» áll.

A kisprépost vagy helyesebben a kiskáptalan prépostjának birtokairól már szintén volt szó.*Lásd fentebb: 194–195. ll.

Ezekenkivül külön birtokok valának:

Volf falu, az időszerénti éneklő-kanonok birtoka. Kétségkivül valamely német gyarmat alapitása s a név itt is, mint Várad olasz nevű külvárosainál nem egyéb, mint az uj lakosoknak visszaemlékezése régi hazájokra. Különben csak 8 telekből állt s lakosai a szűk határon inkább kertészettel foglalkozhattak, zöldségeket szolgáltatva a szomszéd Várad piaczaira. Ezenkivül az éneklő-kanonok még egy külön szőlővel s malommal is rendelkezett, mely utóbbi a Körösön, a Henczhida nevű hid felett állt; de kivételes birtoklásával rendkivüli {287.} terheket is kellett viselnie. Éneklő-kanonoki jövedelmeit megosztani tartozott az al-éneklővel, ki külön javadalmat nem élvezett; a falu és szőlő jövedelméből pedig egy diakonust és subdiakonust kellett tartania, kik a székesegyházban mindennap a bold. Szűz miséjénél segédkeztek.*«Item quædam villa Volff dicta et quædam vinea, pro quibus, videlicet villa et vinea obligatur tenere diaconum et subdiaconum ad missam beatæ Virginis, quæ quotidie in ecclesia nostra ad majus altare celebratur. – Cantor semper consvevit hahere succentorem participans cum eo in redd tibus solum, qui sibi debentur ratione cantoratus, præter villam et vineam prædictas et præter molendinum cantoratus, quod erat super fluvium Crysii super pontem Henchida nuneupatum, quod tamen a multis annis retroactis est destructum.» Batthyány-codex: II. 9. rubr. – Leges eccl. III. 258. l. de itt hibásan.

Kusztoszfalva, Szőlős község közelében állt s az őr-kanonok birtokát képezé. Összesen csak 4 telket számlált, tehát magában véve szerény birtok vala, de annál jövedelmezőbb volt malma, az ugynevezett Kusztoszmalom a Hévjó vizén, melynek hasznát azonban megosztani tartozott az al-őrrel.*1552–55-iki adókönyvek. – KERESZTURY J.: Descript. Epp. et Capituli Varad. I. 158–160. ll. Volt még egy másik malma is a Várad melléki Megyer faluban.*«Molendinum ... item in villa Meger, quod erat Capituli nostri, sed applicata est dignitati custodiæ.» Batthyány-codex: I. 26. rubr. – Leges eccl. III. 239. l.

#### Szőlők.

A fekvő birtokokhoz számithatók a káptalani szőlők. Ezeket kezdetben közösen művelteték, a termést közös pinczében tarták s innét oszták szét a kanonokok között; de legujabban, mint a Chartularium mondja, tehát a XIV. század közepén feloszták magukat a szőlőket huszonkét részre, mert ámbár huszonnégy kanonok vala, de e szám ritkán volt teljes. A felosztott szőlőrészekből minden kanonok nyer egyet-egyet; ha esetleg többen valának, mint huszonketten, az egy vagy két legfiatalabb kanonok várt, mig előléphetett. A szőlők művelésére szigoru szabályaik valának: aki jól művelteté szőlejét, annak terméséről végrendelkezhetett is, ellenkezőleg nemcsak e jogát veszté el, {288.} hanem életében vagy halála után hagyatékából a szőlő elhanyagolásáért kártéritést fizetett.

A káptalani szőlők nevei s felosztása:

Omláshegyen «Salve regina» és «László-pap», amazt hárman birták, ezt egy. A poklosok-házán tul «Orbán» és «Kálmán» szőlő, amaz háromé, ez kettőé vala. A kápolnai klastromon alul «LatorJános», felül pedig «Olasz-Apáti», mindkettő három-háromé. Végre még két szőlő: egyik a Királykutján, másik Püspöki mellett a Diósvölgyben. «Sok-korlát», amazt ketten, ezt pedig öten birták.*«Vineæ vero ad prædictas viginti duas portiones divisæ sunt hac videlicet ratione: vinea sita in monte Omlas, Salve Regina dicta, ad tres portiones, nam in monte eodem alia vinea, Lazlo-pap vocata, ad unam portionem; item vinea Urbanus, ultra domum leprosorum existens, ad tres portiones, nam iuxta eandem vinea Colomani ad duas portiones; item vinea Lator-Janos sub Capella Heremitarum beatæ Virginis ad tres portiones, nam supra eandem Capellam vinea Olazopathi ad tres portiones; item vinea sita in loco Kyralkutha ad duas portiones; item vinea Sokkorlath, quæ est prope Pyspeky in loco Dyoswelg ad quinque portiones.» Batthíány-codex: I. 29. rubr. – Leges eccl. III. 240–241. ll. de itt hibásan. – Ez utóbbi lesz azon «Korlat nevü szőlő .... Diósvölgy nevű promontoriumon», mely Báthori Gábor fejedelem levele szerént 1609-ben Erdélyi István, Püspökiben lako nemes emberé volt. Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. 1. l.

#### Malmok s fürdők.

A fekvő birtokokkal, mint mindenütt, ugy a káptalannál is különféle haszonvételek s földesuri jogok valának összekötve.

Igy voltak a káptalannak malmai, és pedig mind a három Körösön. A Fekete-Körösön Széplak vidékén, de ezeknek sem számát, sem helyét nem jelöli meg a Chartularium; ellenben a Fejér-Körös mellékiekről feljegyzé, hogy azok Kubán, Jenőben s Pathkán állottak, nevezetesen ez utóbbi helyen egy három köves. A Sebes-Körös partiak közől legtöbb volt Váradon: Szepesen kettő, egyik három kőre; a másik, Almás nevű, két kerékre, melyek közől egyik karló. Szent-Péteren is vala egy karló. Váradon tul Ősiben «Illés molna» két köre; még tovább Nagy-Harsányban egy két kőre; végre Hévjón három malom összesen hét kerékre.

A malmokat rendszerént szeptember 1-én adák bérbe és pedig {289.} szemes-élet fizetésért valamennyit, kivéve az Almás-malmot, melyet készpénzért adtak ki Szent-György napkor.*«Habemus communiter præter illa, quæ sunt in Zeplak et eius districtu ... in Chwba, in Jenew et in Pathka molendinum trium rotarum et philoterium situm super una clausura in via Sancti Petri in confinio vici Olazy. Molendinum trium rotarum retro vicum Swpes. Molendinum, quod Almas dicitur, in fine eiusdem vici Swpes duarum rotarum, unius philoterii et alterius ad farinam. Item molendinum septem rotarum constitutum in Heyo in tribus locis distinctum. Molendinum duarum rotarum in villa Harsan majori et molendinum Elisei in villa Ewsy duarum rotarum. – Locantur autem et redditus eorum per sigilla dividuntur mensis septembris die primo, præter molendinum Almas dictum, quod pro pecunia locari in festo sancti Georgii consvevit. Habentes autem molendina in nostro territorio ratione singularum rotarum singulos nobis fertones argenti circa idem festum solvere pro annua pensione obligantur; secus præsumentes vel censentes in solutione huiusmodi per biennium ab eis removentur, non obstante, quod eis, ut pensionem solvant, non fuerit nunciatum.» Batthyány-codex: I. 26. rubr. – Leges eccl. III. 239. l.

De a káptalan birtokain voltak még egyes gazdáknak is malmaik, kik minden kerék után egy-egy ezüst fertót fizettek a káptalannak évenként; ha ki pedig a fizetéssel két évig is hátrányban maradt, malmát elveszté.*«Habemus communiter præter illa, quæ sunt in Zeplak et eius districtu ... in Chwba, in Jenew et in Pathka molendinum trium rotarum et philoterium situm super una clausura in via Sancti Petri in confinio vici Olazy. Molendinum trium rotarum retro vicum Swpes. Molendinum, quod Almas dicitur, in fine eiusdem vici Swpes duarum rotarum, unius philoterii et alterius ad farinam. Item molendinum septem rotarum constitutum in Heyo in tribus locis distinctum. Molendinum duarum rotarum in villa Harsan majori et molendinum Elisei in villa Ewsy duarum rotarum. – Locantur autem et redditus eorum per sigilla dividuntur mensis septembris die primo, præter molendinum Almas dictum, quod pro pecunia locari in festo sancti Georgii consvevit. Habentes autem molendina in nostro territorio ratione singularum rotarum singulos nobis fertones argenti circa idem festum solvere pro annua pensione obligantur; secus præsumentes vel censentes in solutione huiusmodi per biennium ab eis removentur, non obstante, quod eis, ut pensionem solvant, non fuerit nunciatum.» Batthyány-codex: I. 26. rubr. – Leges eccl. III. 239. l. A malmok mellé sorozhatók a fürdők s ilyeneket is találunk a káptalan birtokában, kettőt. Egyik, ugy látszik, a vár egyik bástyájának közelében állt s kőfürdő vala, de a káptalan később lerontatá, mivel hogy Meszesi Demeter püspök elfoglalta; a másik az Olasziba vivő hid mellett létezett s kegyes hagyatékképen szállott a káptalanra.*«Item unum balneum juxta pontem, quo itur in vicum Olazy, quod nobis per filiam Petri filii Michaelis» est legatum. – «quae proveniunt ex balneo et domibus nostris communibus ..... æqualiter dividantur» etc. Batthyány-codex: I. 27. rubr. és II. 5. rubr. – Leges eccl. III. 239. és 252. ll.

#### Vámok s a szászok nagy pere.

Jelentékenyebbek valának a káptalan vámbeli jövedelmei. Igy Szalacs vámja, még mielőtt e község a káptalan birtokába jutott volna, őt illeté. Továbbá Széplak s vidéke vámjának fele; Zilah, Szeged városok vámjának egy harmada, és mindazon megyei vámok, melyekhez a püspöknek joga volt, részben a káptalant is illeték; a {290.} XIV-ik század végével azonban már csak a bihar- s zarándmegyei vámokból nyertek némi jövedelmet.

De a legfőbb, t. i. Várad vásárvámja végig megmaradt a káptalan birtokában, bár megtartása sok küzdelembe került. Amint szaporodik történeti adatkészletünk, egyre sürübben jönnek elő a tudósitások, melyek a káptalan ama vámjoga ellen intézett támadásokról szólanak.

Már IV. László király idejéből értesülünk, hogy Kalandos mester, Tamás fia a káptalan váradi áruhelyét elpusztitá,*«Ladislaus dei gratia Rex Hungariæ fidelibus suis præposito et Conventui sancti Stephani de promonthorio Waradiensi, salutem et gratiam. Dicunt nobis Capitulum ecclesiæ Waradiensis, quod Magister Kolandus filius Thomte forum ipsorum in Waradino existentem destruxisset. Quare mandamus fidelitati vestræ præcipiendo, quatenus mittatis unum ex vobis, virum idoneum, qui de præmissa destructione fori sciat et inquirat veritatem et secundum quod vobis constiterit, nobis fideliter rescribatis. Datum in Zegued, in crastino beati Andreæ apostoli.» (Az év a tollban maradt, de valószinüleg 1284. ez évből van László királynak egy más levele is, mely Szegeden kelt. FEJÉR GY.: Codex dipl. V. 3. 244. l.) Mátyás királynak 1477-ben Budán, május 20-án kelt átiratából. – Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 378. s ugyanazon korban Várad-Olaszi polgárai is, mint láttuk, perelnek e jog miatt a káptalannal.*Lásd: I. kötet 123. l. És ez igy tartott tovább I. Károly, Nagy-Lajos s Zsigmond királyok alatt is;*Futaki Dénes bihari főispán (1320.) a vámtarifát szabályozá; Jakab mester bihari alispán 1343-ban, Csáky Miklós főispán 1409-ben, Garai Miklós nádor pedig 1411-ben a bihari rendekkel Várad mellett tartott gyülésből tettek jelentést e vámokról a királynak, jeléül, hogy azok kérdése mindannyiszor napirenden volt. Mátyás király 1477-iki átirata i. h. a káptalan e joga folyton fenyegetve van hol egy, hol más részről, egyszer a püspökség részéről is, midőn t. i. Jakch Dénes püspök Zsigmond királytól saját városrészei: Olaszi és Vadkert számára nyer vásárjogot.*Lásd: I. kötet 253. l.

A százados viszály leghevesebb kitörése azonban Mátyás király korára esik, midőn az erdélyi szászok, hivatkozva II. Endre király 1224-iki kiváltságlevelére, mely nekik az országban vámmentes kereskedést biztosita, Váradon a vámfizetést egyenesen megtagadák. A káptalan ennek ellenében előmutató Imre király 1203-iki, tehát a szászok kiváltságánál régibb levelét, melylyel a biharmegyei vámok kétharmadát {291.} a váradi egyháznak adományozá s mely levelet utóbb IV. Béla 1261-ben, V. István 1262-ben, IV. László 1277-ben, I. Károly 1322- és 1323-ban átirtak s megerősitének, Nagy-Lajos király pedig nemcsak ismét megerősite, hanem még ama vámok utolsó harmadát az első kettőhöz adá. Erre a szászok a vám kétharmadának jogosultságát elismerék s hajlandók valának fizetni azt, de csak országosan meghatározandó tarifa szerént; a káptalan azonban, hivatkozva az idézett királyi levelekre, egész vámot kivánt s a régi tarifa szerént.*«iuxta seriem et formam antiqui cuiusdam registri.» Valószinüleg azt érti, melyet Futaki Dénes főispán megállapita, mert mint Jakab alispán 1343-ban tudósítá a királyt: «tempore guerroso in exactione eiusdem tributi plurima et maxima vacillatio fuisset, sed cum magister dionisius de futak in dignitate dicti Comitatus Byhoriensis extitisset, factum exactionis sæpedicti tributi emendasset.» Mátyás király 1477-iki átiratában. I. h.

Mátyás király, kinek itélete alá került az ügy, Budán 1477 julius 3-án kelt levelével aként itélt, hogy Várad vásárait Debreczenbe, saját városába helyezé át, örök hűtlenség s az áruczikkek elkobzásának terhe alatt megtiltván a szokott váradi vásárok tartását.*Gr. TELEKY J.: Hunyadiak kora. XII. 27–28. és 53. ll.

Mily magatartást követett eddiglen ez ügyben Várad püspöke, Pruisz János, ki tudvalevőleg Mátyás királynak nagybefolyásu hive volt? nem emlitik történeti forrásaink, mert bár e vámügy még jobban érdekelte a püspököt, mint a káptalant, e korban már a kérdéses vámjövedelemből két rész illetvén a püspököt és csak a harmadik rész a káptalant: mindemellett a perben egész a királyi itéletig a püspök neve sehol nem fordul elő; az ügyet egyedül a káptalan képviseli, s a király itélete is csak a káptalannak szól.

Ez itélet azonban a váradi káptalanon kivül sokak érdekeit sérté, a többek közt Várad püspökének s polgárainak érdekeit is. Azért a király, midőn a káptalan kijelenté előtte, hogy az ő felsége s az egyházi s világi rendek által megszabandó vámtarifát elfogadja: Pozsonyban 1478 február 17-én kelt levelével – mint maga mondja – János váradi püspök s más hivei kérésére visszahelyezé Váradra a vásárokat, megengedvén, hogy már a jövő nagyhéten vásárt tarthassanak, s az ügyben a végtárgyalást Budára, husvét után tizenötödik napra tűzte ki.*Gr. TELEKY J.: Hunyadiak kora. XII. 27–28. és 53. ll.

{292.} E napon Ország Mihály nádor, kit a király ez ügy elintézésével megbizott, a következő itéletet hozta: a szászok fizetnek két rész vámot, a káptalan a harmadik részt nem követelheti tőlök, emellett tartozik megtartani a hatóságilag megállapitott vámtarifát és azt azonnal meg is állapitá.*Archiv des Vereins für siebenbürgische Landeskunde. I. 1. füz. 85.2. füz. 78–90. ll. – JAKAB E.: Oklevéltár Kolozsvár története első kötetéhez. 6–16. ll.

E tarifa élénken tárja elénk ama vonzerőt, melyet Várad piaczának forgalma még a távolabbi vidékekre is gyakorolt, s képet nyujt az akkori vevő közönség szükségleteiről épen ugy, mint megismertet azon kereskedelmi czikkekkel, melyeket termelők s iparosok előállitani leginkább jónak láttak.

A lőfegyverek közt a puska még nem jutott egyeduralomra; a kézijj és kellékei még mindig találtak vevőket. Az élelmi czikkek közt ott van a káposzta, s mért Szent-László városa és vidéke az akkori sürübb és szigorubb böjtöket is megtartá, a szegényebbeknek szekérszámra hozzák a sóshalat, de messze földről elhozák az izletes vizákat is, s ez az egyedüli czikk, melynek vámját pénzen megváltani nem lehet, hanem minden darabból egy szeletet kell adni, mely szelet közönségesen «szent heng»-nek neveztetett.*Kolozsvár magyar lakosainak 1453-iki névsorában olvassuk: «Laurentius HENG». Történelmi tár. 1882. évf. 527. l. Italok között csak a bor s a sertermelésre szükséges komló szerepel; annál változatosabb a ruhanemüek piacza. Len, kender, gyapju, kordován-bőr nagy mennyiségben fordul elő; a pórnép ködmönei és szürke posztó kész ruhái mellett ott pompáznak a drága nyestbőrök s rókatorkok az előkelőbbek posztó, bársony vagy selyem öltönyeire; a himzett női öveket s más asszonyi csecsebecséket hátokon is el birták hozni a kereskedők, de a szőnyegeket, bár vámjok nagy vala, szekérszámra is hozák, jeléül nagy kelendőségöknek, mert festett szobák s kárpitozott butorok nem igen levén divatban, ünnepek alkalmával szőnyegekkel aggaták be a házak falait s teriték be a karos székeket, pamlagokat, velök tették lakályossá az utazások, országos vagy megyei gyülések s vadászatok alkalmával felvont sátrak belsejét. Végre a különféle házi állatok serege közt legkeresettebbek a lovak, amit bizonyit már csak az is, hogy egy {293.} lótól annyi vámot kellett fizetni, mint két ökörtől vagy három tehéntől.*Ország Mihály nádor a következő tarifát állítá fel: «de curru pannis seu aliis mercantiis bene onerato exigatur florenus unus, demptis tributis portarum, pro quibus exigatur florenus medius, tam in eundo, quam redeundo de curru tamen onerato; de curru vero vacuo exigantur denarii quatuor. Item de curru Vsones deferente, una particula usonis, vulgariter Sentheng vocitata. Item tempore nundinarum de curribus piscium salsatorum unum piscem competentem; aliis vero temporibus unum denarium. Item de curru lodicibus onerato denarios vigintiquinque. Item de curribus ceparum duos denarios seu duo ligamina ceparum. Item de curru ferrum deferente quartam partem floreni et duo ferra furcata. Item de curru fruges deferente denarios quinque. Item de curru lini vel canapi quatuor Kythos seu ligaturas, de minutis nichil. Item de curru sales ducente sales duos. Item de curru humili vulgariter Komplo denarios octo. Item de sin gulis curribus feni, graminum et caulium singulum unum denarium. Item de curru lanæ denarios XXV. de minutiis autem in sacco magno delatis denarius unus. Item de petiis griseorum pannorum denarius unus. Item de duabus vestibus sartitis, utputa griseis et aliis de pannis vilioribus factis: denarius unus. Item de cingudis equorum, cordis arcuum, pileis, arcubus, sellis, angolteriis depictis, cingulis muliebribus et horum similibus, quæ humeris seu dorso hominum deferuntor, a pondere unius hominis exigatur denarius unus. Item de mastrucis pellium ferinarum: denarii duo. Item de pelliciis seu mastrucis agnellinis: denarius unus. Item de mastrucis mardurinis et variolinis: denarii quatuor. Item de singulis lodicibus humeris homirom portatis: denarius medius. ltem de minoribus lodicibus Cherge duabus: denarius medius. Item de centum cutibus seu Alantiis vulgo Bakbeur et Gardovan agnellinis vel caprinis: denarii quatuor. Item de singulis decem pellibus ovinis seu castratinis: singuli denarii. Item de duabus cutibus bovinis: denarius unus. Item de minoribus scilicet tribus: denarius unus. Item de pellibus vitulinis octo: denarius unus. Item de pellibus vulpinis et mardurinis congregatis centum in numero: denarii XX. Item de centenario cerś denarii sex. Item de centenario sepi: denarius unus. Item de idria mellis: denarius unus. Item de caldaribus magnis: denarius unus. Item de caldaribus minoribus duobus: denarius unus; item de minimis quatuor modosimili denarius unus. Item de singulis duobus ensibus: denarius unus. ltem de tunella vini denarii quatuor. Item de singulis duobus bobus: denarius unus. Item de pecudibus seu vaccis tribus: denarius unus. Item de porcis duobus: denarius unus. Item de lardis duobus denarius unus. Item de singulis equis venalibus: denarii quatuor. Item de arietibus seu castratinis centum in numero: denarii quatuor; et sic secundum majus vel minus iuxta numerum arietum et castratinorum. Item de capriolo seu cervulo: denarius unus. Tributa autem omnium præmissarum rerum exigantur a venditoribus tantum .... emptores semper liberi habeantur.» Mátyás királynak «Budæ vigesima die dicti quindecimi diei festi Resurrectionis Domini antedicti. Anno eiusdem millesimo quadringentesimo septvagesimo octavo.» kelt megerősitő átiratából. Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 399. Kiadta KERESZTURI J.: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 237–244. l. de kihagyásokkal s még több hibával.

A nádori itélettel a káptalan vámjövedelme, mely azelőtt valóban jelentékeny vala, mert a szászok nyilatkozata szerént némely kereskedők 3–4 ezer forint értékü árukat is hozának magukkal, a káptalan pedig minden arany forint után egy denár s száz forint értékű {294.} árutól egy forint vámot szedetett,*Nagyszebeni városi levéltár. U. II. 568. – e jövedelem most, mint a káptalan Ulászló királyhoz tett felterjesztésében emliti «jelentéktelen mennyiségre szállott le». Ulászló tehát a káptalan kérelmére s azon indokból, hogy Mátyás király ez ügyet nem annyira a törvények szerént, mint inkább önkényüleg oldotta meg: ez ügyet az 1492-iki budai országgyülésen ismét felvétetni s az illető feleket megidéztetni rendelte.*«non tam iuris ordine observato, quam absoluta sua potentia cum magno defectu et detrimento antiquorum proventuum eiusdem Ecclesiæ Waradiensis per quondam Magnificum Michaelem Orzagh de Guth ... palatinum adiudicari et limitari fecerat.» Ulászló levele, mely kelt Budán «feria sexta proxima post festum b. Mathiæ ap.» (márcz. 2.) 1492. Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 507. A tárgyalás ugyanazon év Szent-Mihály napjának nyolczada után történt s avval ért véget, hogy Ország Mihály fentebbi itélete ujabb megerősitést nyert.*«Budæ, quinquagesimo die octavarum b. Michaelis arch.» Nagyszebeni városi levéltár. U. II. 568: és Archiv für siebenbürgische Landeskunde. I. 2. füz. 95–107. ll.

A kedélyek azonban ezután sem csillapodtak le; az erdélyi szászok még 1526-ban is hangosan panaszkodnak, hogy ha Váradon keresztül tovább menni akarnak, Perényi Ferencz váradi püspök s a káptalan emberei utjokat állják, áruikat velök letétetik, azokat elszedik, sőt személyöket börtönbe is zárják.*Nagyszebeni városi levéltár. N. 309.

#### Jobbágyok.

Békésebb képet nyujt azon viszony, mely a káptalan s alattvalói közt létezett, s melyet közelebbről megtekintenünk azért is érdemes, mert mintegy visszatükrözik a püspök s alattvalói között fennállott viszonyt is, melyről nincsenek ugy, mint amarról részletes tudósitásaink.

{295.} A káptalan birtokain mindenütt szabad joghatóságot gyakorolt, amint az, ugy mond a Chartularium, az alább közlendő királyi kiváltságlevelekből kitünik.*«meram et liberam jurisdictionem temporalem et plenam libertatem ab omnibus forensibus vexationibus et angariis exemti, prout expressius apparet ex privilegiis Regum Ungariæ inferius summatim in suis locis descriptis, obtinemus.» Batthyány-codex: I. 11. rubr. – Leges eccl. III. 230. l. E jogát a dékánon s a váradi birákon kivül ugynevezett udvarbirája által gyakorolta, ki világi férfiu volt s a dékánnal egy napon, évenként böjt második vasárnapján választatott a káptalanban. Várad birái a városban, az udvarbiró a káptalan vidéki birtokain őrködtek a rend, a személy s vagyonbiztonság felett s itéltek a bünügyekben, de itéletöktől felebbezni lehetett a káptalanhoz, hova tartoztak a főbenjáró ügyek is, mint gyilkosság, csonkitás, rablás, lopás, fajtalankodás, gyujtogatás s erőszaktétel. A vádlott egyszeri idézésre tartozott megjelenni, s ha a székesegyház dél-esti isteni tiszteletének végéig meg nem jelent: a káptalannak «a szégyenért, melyet rajta igy elkövetett» fizetni tartozott egy fertót, a felperesnek pedig költségeiért egy felet. Kibékülésnek azonban az idézés után is helye volt, de ekkor «régi szokás szerént» a káptalan számára három márkát kelle fizetni s ezzel a vádlott tartozék. Ha pedig a vádlott idézés után megszökött s hivás, kérés mellett sem akart törvénybe állani, minden ingó s ingatlan vagyona elkoboztaték, melyből a káptalan, kiadva először a dékánt illető egy harmadot, megelégité a panaszost, ami pedig fenmaradt, tagjai közt szétosztá. De apa fiáért és viszont, vagy testvér testvéréért, házastársak egymás bünéért nem szenvedhettek, kivéve, ha a megszököttet titkon vagy nyilván segiték.*Batthyány-codex: I. 12. rubr. – Leges eccl. III. 231–232. ll. Általában a káptalan szabályul tűzte ki, hogy jobbágyaival szemben a fegyelmet kegyelemmel s az ügybuzgalmat szeretettel kell párositani,*«Statuimus igitur .... circa subditos inesse debet Rectoribus et iuste consulens misericordia et pie seviens disciplina ... sit amor, sed non emolliens; sit zelus, sed non immoderate seviens.» Batthyány-codex: I. 11. rubr. – Leges eccl. III. 230. l. s e körülménynek tulajdonitható, hogy félezredéves mult alatt annyi történeti emlék közt nincs egy is, mely a váradi egyház s alattvalói közt nagyobb mérvü egyenetlenségről szólana.

Aki Váradon megtelepedni s házat, szőlőt vagy egyéb ingatlant {296.} venni akart, előbb a káptalan engedélyét kellett irásban kinyernie, különben, mint betolakodó, elveszté amit vásárolt.*Batthyány-codex: I. 10. rubr. – Leges eccl. III: 230. l. A város lakosa, csak megbizható ember lehetett.

Várad s általában a káptalani birtokok lakosai épen ugy, mint a földesuri telkek népei mindenütt, bizonyos fizetések, és szolgálmányok teljesitésére valának kötelesek, melyeknél az volt mérvadó, hogy ki mennyit? egy egész, fél, vagy negyed telket birt-e? avagy csupán házzal biró zsellér?

Eszerint évenként Szent-György-napkor minden egész telkes fizetett tizennégy garast (1 frt), féltelkes annak felét, negyedtelkes negyedét, a zsellérek tehetségök szerént; Szent-Mihály-napkor pedig földbér fejében minden ház négy garast, ajándékképen két garast. Továbbá, akinek öt kereszt szemes élete termett (buza, rozs, árpa, köles, zab), adni tartozott egy fél keresztet; akinek tiz keresztje volt, egy egészet, és igy tovább minden tiztől egy keresztet. E tizedeket azonban nem szedék be azon nyersen, hanem már a szalmából kivett szemes élettel kellett megváltani, és pedig egy fél keresztért járt egy köböl (36 itcze?) buza; egy keresztért két köböl, felében buza, felében rozs; két keresztért négy köböl, felében buza, egy negyede rozs, más negyede zab; három kereszttől hat köböl, két rozs, két buza, két zab. Ha kinek pedig öt keresztnél kevesebb termett, attól a tizedszedő belátása szerént vett, de Istent tartva szem előtt.*Batthyány-codex: I. 18. rubr. – Leges eccl. III. 235. l. – Itt a tized alapjául «capecia» van felvéve, mely Du Cange szerént markok, kévék halmazát jelenti, de hogy a «capecian köze1 áll a buza-kereszthez, mutatja a Chartularium ama kifejezése hogy: «dant .... pro singulis capeciis singulos XII. denarios» t. i. váltságul; eszerént az a buza-mennyiség, mely csak 12 denárt ért, egy keresztnél vagy vontatónál nem lehetett több. – Itt, valamint az alább következő helyen a «köböl» nem vehető mai értelemben.

Ezenfelül minden tizedfizető adott egy csirkét, továbbá libák, bárányok, malaczok, méh-kasok minden tizedikét; ha tiznél kevesebb volt, minden darabtól egy-egy denárt. A méheknél azonban csak a rajok estek tized alá. Végül tartoztak összehordani a begyült tizedeket s minden igás gazda beszállitani egy szekér szénát.

Hogy ezenfelül a káptalan jobbágyai egyéb fizetést vagy szolgálatot {297.} teljesitettek volna, a Chartularium nem mondja. Emliti ugyan, hogy I. Lajos király legujabban behozá a buza- s borkilenczedet, de hozzá teszi, hogy annak beszedéséről nem intézkedik, reménye levén annak eltöröltetéséhez, mert «a régi terhek Isten sérelme nélkül nem szaporithatók»*«De exactione autem nonæ partis frugum et vini per Ludovicum Regem novissimis diebus inducta, certa regula dari non potest, cum spes detur de eius relaxatione; antiqui enim census augeri non possunt sine manifesta offensa ereatoris.» Batthyány-codex: I. 18. rubr. – Leges eccl. III. 236. l.

Ez általános urbéri rendszer alól azonban történtek kivételek. Nevezetesen Várad lakosai, minthogy nem annyira földművelés, mint inkább iparüzésből s kézi munkából éltek, 1312-ben Imre püspök jóváhagyásával kötött egyezségök szerént nem fizettek tizedet, hanem a Szent-György és Szent-Mihály-napi garasokon kivül minden polgár négy köböl s minden zsellér két köböl buzát és rozsot. Ezenfelül a mesteremberek ugyanazon szerződés szerént tartoztak a káptalannak olcsóbban dolgozni; továbbá a püspök szintén váradi polgárai s jobbágyaival kezet fogva a város összes hidait kijavitani, s a király, királyné s a királyi ház tagjainak látogatása alkalmával «Szent-László király iránti tiszteletből» élelmi szerekről és szállásokról gondoskodni.*«Præter illa, quæ superius (Rubr. 18.) enumerantur ... artifices Civitatis nostræ, cuiuscunque professionis existant, res artis suæ tenentur nobis vendere remisius iuxta conventionem habitam inter nos et eosdem. Universitas vero Civitatis eiusdem similiter cum civibus episcopalibus tenentur iuxta morem consvetum reparare, cum opus fuerit, pontes sitos intra Civitatem, et in adventu Regis, Reginæ, liberorumque Regalium contribuere ad eorum expensas, licet alias non consveverint, pro reverentia Sancti Regis Ladislai supra populos Ecclesiæ nostræ recipi victualia seu descensus.» Batthyány-codex: I. 23. rubr. – Leges eccl. III. 237. l.

Volt a káptalannak bortizede is; a XIII-ik században még az egész egyházmegye eféle tizedét közösen birta a püspökkel, de a XIV-ik század második felében már csak Várad, Bihar és Püspöki bortizedének felében részesült. A bortizedszedők költségeinek fedezésére minden szőlős gazda fizetett pecsétváltság czimén két denárt, uj sajtótól egy fertót, régitől egy felet. Mind a bor, mind egyéb tizedeknél pedig szabály volt, hogy aki tizedét megtagadta vagy valami csalárdságot követett el: attól kilencz részt vettek és csak a tizediket {298.} hagyák meg nála, «hacsak irgalomból meg nem bocsátottak neki».*Batthyány-codex: I. 21. és 22. rubr. – Leges eccd. III. 236–237. ll.

A boron kivül a bihari, homorogi s köleséri főesperességek egyéb tizedeiből is kaptak a káptalan némely tagjai ugynevezett negyedet, de ezt Meszesi Demeter püspök legalább egy időre megszüntette.*Batthyány-codex: I. 21. és 22. rubr. – Leges eccd. III. 236–237. ll.

Voltak azonban a váradi káptalannak és püspöknek oly népei is, kik a fentebbi szabályzatok alól kivéve, nem jobbágyi, hanem inkább polgári jogoknak örvendhettek.

#### Az oláhok.

Mindazon «vendégeink»: francziák, németek, olaszok stb., kik nálunk derék városokat alapitva, a nyugati müveltség, ipar és kereskedelem jelentékeny terjesztői lőnek, megelégedtek, ha a következő kiváltságokat nyerheték ki, hogy tudniillik szolgálmányaik lehetőleg csekélyek legyenek, hogy saját biráik lássanak felettök törvényt s papjaikat szabadon választhassák, hogy az ország báróinak szállást adni ne tartozzanak s végre magtalanságuk esetében szabadon végrendelkezhessenek.*Szabad királyi városaink kiváltságlevelei. – SZALAY J.: Városaink a XIII-dik században.

Oláh testvéreink, kiknek betelepitésére ugy a váradi püspök, mint a káptalan külön vajdát s kenézeket tartának, a fentebbi szabadalmakat mind élvezék. Szolgálmányaikról, melyekkel a püspöknek tartozának, nem maradt reánk részletes tudósitás, de ismerjük a káptalan iránti tartozásaikat s ezekben kétségkivül visszatükröződnek amazok. A Chartularium tudósitásai összevetve azon történeti adatokkal, melyek a püspök oláh jobbágyairól fenmaradtak, püspökségünk oláh jobbágyainak középkori állapotáról eléggé teljes képet tárnak elénk.

Ezek szerént nálunk az oláhok nem fizettek, mint a többi jobbágyok tizedet sem a püspöknek, mint főpásztornak, sem a káptalannak, mint földesuraknak, hanem csak ötvenedet s ehelyett utóbb pünkösdkor bárányaik tizedét, a megtelepedés szabadalmának élvezetéért pedig {299.} kisasszony-napkor minden ház egy juhot s deczemberben sertéseik tizedét.*«Ne autem nostri subditi diverso iure censeri videantur, reducendi sunt omnes in fertonum, terragionum et munerum datione ad unum modum præter subditos nostros olahales, qui ritu adhuc gentilitatis viventes, differunt omnino ab ungaris in dandis collectis. Ipsi pro censu omnino tenentur singuli singulariter annis singulis circa festum penthecostes dare decimam partem ovium suarum ratione quinquagesimæ; circa festum vero nativitatis beatæ Mariæ virginis singulæ mansiones oves singulas ratione descensus et de mense decembris vel circa similiter decimam porcorum suorum.» – Batthyány-codex: I. 17. rubr. – Leges eccl. III. 234. l. Ez utóbbi szolgálmány azonban a püspöki birtokokon még enyhébb vala, mert itt, ha az oláh jobbágynak egy egész nyáj sertése volt is, csak egy darabot tartozott adni, de választva a jobbak közől; a kinek tiznél kevesebbje volt, minden darabtól fizetett két denárt, de két vagy háromtól már semmit. Ha ki azonban jobb sertéseit eltitkolta, ezekkel együtt egész nyáját elvesztette «irgalom nélkül».

Ügyeiket külön biróság intézte. E biróság egy elnökből s tizenkét tagból állt; az elnök a vajda vagy alvajda volt, a tagokat a kenézek közől választák, kik a megválasztásra mind képesek valának, kivéve a nagyon véneket, nyomorékokat, az elmebetegeket vagy akik 25-ik évőket még nem töltötték be. A megválasztottak esküt tettek le s mandatumok félévre szólt: Illés próféta napjától vizkereszt nyolczadáig s ettől amaddig; mindkét határidőben uj választás történt.

Aki a kenézek itéletével nem volt megelégedve, felebbezhetett a váradi udvarra, de amit itt itéltek, avval már megelégedni tartozott. Hogy pedig e biróság tagjainak a teher mellett hasznuk is legyen, a püspök felszabaditá őket azon szolgálmányok alól, melyekkel különben tartozának.

A birságok összegével, melyeket a kenézek ez esküdtszéke itélt meg, a belényesi várnagyok kötelesek voltak megelégedni, de azt közvetlenül behajtaniok nem volt szabad; csak azon esetben, ha a vajda vagy a kerület tisztje, ki krajniknak neveztetett, a birságot tizenöt nap alatt, mint kötelessége, be nem hajtaná, – azon esetben joguk volt a várnagyoknak megzálogolni, de nem az elmarasztaltat, hanem a hanyag vajdát vagy krajnikot.

Akinek több vagyona volt, mint amennyi birságra itéltetett, birság miatt nem volt fogságra vethető; szabadságának elvesztésével csupán {300.} nagyobb vétségekért bünhődhetett, mint gyilkosság, házasságtörés stb.

Aki magtalanul elhalt, javait rokonai örökölték, ha nem voltak rokonai, az egyházat tehette örökösévé; a várnagy csak egy harmadfüves tinót vehetett el.

Papjaikat szabadon választhatók s azok javára a püspök lemonda mindazon fizetések és szolgálmányokról, melyek őt, mint földesurat, illették volna azon telkek után, melyeken a papok laktanak;*E munka I. kötete 192. l. 1. jegyz. hasonlólag vagy legfeljebb csekély eltéréssel cselekedett kétségkivül a káptalan is.

És papjaik ismét saját egyházi elüljárójok, a Belényes-vidéki oláh főesperes hatósága alatt állottak, melybe a püspöknek sem tisztjei, sem papjai nem avatkozhatának; a püspök csupán az oláh főesperes itéletétől való feljebbezést tartá fenn magának.*E munka 1. kötete 349. l. 1. jegyz.

Kenézeik szerződött felek valának szemben a püspökkel és káptalannal, és szerződéseik szerént szintén tartoztak bárány és sertéstizedet adni, ezenfelül minden kenéz évenként egy fél szőnyeget, továbbá egy nyeregpokróczot és egy sajtot; közösen pedig az oláhok a földcsuri jogok elismeréséül minden ujév napján egy lovat.*«Kenezii vero tam ad ovium, quam porcorum præstutionem adstringuntur iuxta conventionem factam inter nos et eosdem, et ultra hoc idem Kenezii singulariter de more consveto dant circa .... (a határnap hiányzik) annis singulis medium lodicem, unum phyltrum pro sella et unum caseum; communiter vero olahi nostri dant nobis in die strennarum in signum dominii annis singulis equum anum.» Batthyány-codex: I. 17. rubr. – Leges eccl. III. 234. l.

A püspök azonban a kenézeknek, mivel megigézték, hogy birtokait jól benépesítik, szőnyeg és pokrócz-tartozásaikat elengedte.*

«In nomine Domini. Amen. Nos Joannes Dei et apostolicæ Sedis gratia Episcopus Varadiensis memoriæ commendamus universis, quibus expedit, quod nos a tempore illo, postquam ad hanc, in qua nunc manemus, assumpti sumus dignitatem, huius provinciæ nostræ Belenies et hominum in ea commorantium, signanter Volachorum malas et confusas dispositiones ac incertas consvetudines, continue reforrnare et ad bonum statum, atque ordinem reducere simul et deducere cordialiter optavianus, ipsamque provinciain, qua est quasi nutrix curiæ nostræ, pro nostro et ecclesiæ nostræ honore, necnon ipsius provinciæ utilitate, regiminis bono atque commodo incolarum inter ipsos incolas iam fatæ provinciæ, signanter inter Walachos infrascriptos facimus dispositiones perpetuo duraturas.

Primo inter ipsos Walachos prælibatæ provinciæ constituantur ex keneziis duodecim iurati kenezii, qui una cum Vaida vel vice vaida in loco sedis iudiciariæ omnium litigantium causas audiant, iudicent, declarent et fine debito diffiniant, terminent et concludant; verumtamen si aliquis vel aliqui de ipsorum iuratorum keneziorum iudicio et iustitia non contentabuntur, extunc talium causas modo illo, quo eis visum fuerit, iudicatas ad curiam nostram Varadiensem sine omni difficultate et contradictione cum eius (sic) serie ac toto processu ad iudicandum transmittere teneantur, ac demum secundum ea, quæ ibidem, videlicet in prædicta curia Episcopali Varadiensi iudicata, confirmata vel infirmata, terminata conclusa et diffinita fuerint, debitæ executioni demandari dehebunt, prout fuerit necessarium atque opportunum. Item tempus auctoritatis talium iuratorum keneziorum .....* eligendorum duret, maneat et stet usque ad revolutionem sex mensium vel paulo ultra aut citra, hoc est: incipiendum a festo heati Heliæ prophetæ usque ad octavum diem Epiphaniarum Domini, quibus videlicet temporibus, semper omnibus, atque singulis annis futuris nova talium iuratorum Keneziorum .... fieri debeat electio; hoc expresso, quod electio ipsa Keneziorum dictorum fiat per ordinem et numerum de omnibus Keneziis provinciæ hulus ad hoc idoneis et sufficientibus; exceptis scilicet illis, qui aut multum senes, decrepiti, continue infirmi aut de non sana mente fuerint vel iuvenes, hoc est infra annos viginti quinque existentes. Item ut ipsi Kenezii iurati tempore constituti ex huiusmodi eorum officio penes onus honorem et etiam lucrum aliquod sentiant et percipiant: voluimus et statuimus, quod huiusmodi Keneziis iuratis, illis videlicet, qui a festo sancti Georgii versus autumnum in ipso officio fuerint, de proventibus nostris et curiæ nostræ per dicatores proventuum nostrorum (üres hely) remittantur. Illis vero, qui a festo Epiphaniarum Domini versus verem in ipso officio extiterint, castrones nostri, qui circa festum Pentecostes exiguntur, omnino relaxentur. Item circa factum birsagiorum seu iudiciorum gravamina taliter disponimus et ordinavimus: quod Castellani nostri et Vaidæ de Belenies pro tempore constituti debent esse contenti illis birsagiis seu iudicorum gravaminibus exigendis, quæ per dictos iuratos Kenezios in ipsorum sede iudiciara vel post appellationem ab eis factam in curia nostra Eppali pratacta fuerint declarata, nisi forte nos vel successores nostri contra violentiam malefactorum aut pro pace istius provinciæ conservanda aliqua birsagia seu solutionum onera constitueremus, in quarum exactione taliter procedant: Quod postquam huiusmodi birsagiorum numerus et quantitas per dictos iuratos Kenezios, aut in prædicta curia nostra Eppali declarata fuerint, infra quindecim dierum lapsum exactio eorundem fieri debebit. Quam quidem exactionem ab his, qui in eisdem convicti fuerint, Vaida et Officialis provinciæ illæ, qui aliter Krajnik appellatur, ac tandem ex inde de portione Castellanorum nostrorum, videlicet duabus partibus per eosdem salisfactio impendatur. Nec unquam ipsi Castellani aut vicecastellani huiusmodi birsagia suis propriis manibus, potestate et auctoritate aliter, nisi per medium dictorum Vaidæ et Krainik exigendi habeant facultatem. Sed in casu, quo de huiusmodi eorum portionibus solitis et declaratis infra dictorum quindecim dierum spatium vel lapsum per dictos Vaida et Krajnik ipsis satisfactum non fuerit, extum idem Castellani pro huiusmodi debilis non solutis non illorum, qui convicti fuerint, sed eorundem Vaida et Krajnik pignora recipiendi et auferendi – hoc usque ad tempus satisfactionis conservandi habeant potestatem. Item s'atuimus et ordinavimus, quod nullus, qui in birsagio convictus fuerit, qui bona plura vel res habuerit, quam se dicta birsagia extenderent; propter huiusmodi birsagia in persona captivetur; nisi forsan aliquis in aliquo magno et notabili atque scelerato crimine deprehensus fuerit, aut in iudicio condemnatus extiterit, videlicet in latrocinio, falsificatione, wadimento, homicidio, adulterio et in huiusmodi. Datum in Belenies die sabbati proximo ante festum beati apostoli Jacobi. Anno Domini Millesimo Quadringentesimo secundo (igy) Alterius siquidem litteræ tenor per omnia in hæc verba sequitur: Nos Joannes miseratione divina Episcopus Varadiensis memoriæ commendamus quibus expedit universis tenore prasentium significanies, quod licet pro parte universorum Keneziorum ac Valachorum nostrorum in pertinentiis nostris Belenes commorantium fuerunt nobis quædam litteræ Reverendorum in Christo Patrum, dominorum Episcoporum, Pradecessorum nostrorum super aliquibus libertatibus eiusdem provinciæ durante beneplacito emanatæ et confectæ – nobis exhibitæ et prasentatæ, supplicantas nobis humiliter pro conservatione earundem, quas quidem litteras quidam Cancellarius noster amisit, tamen nos de novo ad eorundem Keneziorum et universorum Valachorum divtæ provinciæ nostræ Belenes petitionibus et supplicationibus allecti et inducti pro utilitate et commodo prafatæ Ecclesiæ nostra Varadiensis ac eiusdem provinciæ meliori statu de nostræ paternitatis favore et libertate eisdem Keneziis et Valachis nostris hanc libertalis et gratiæ prarogativam duximus concedendam beneplacito nostro perdurante. Primo quamquam ipsi et eorum quilibet porcos habentes de ipsorum porcis decimam aut decimum numerum nobis et curiæ nostræ annis singulis solvere habuerint, nos tamen eisdem concessimus, quod tum propter eorundem populorum augmentum et commodum, tum etenim ob augmentum utilitatum et proventuum dicta Ecclesiæ nostræ: quod ipsi et eorum quilibet porcos habentes singuli singulariter de singulis gregibus porcorum ad numerum decem et ultra quotquot fuerint in numero se extendentibus – singulis annis in antea semper occurrentibus et affuturis temporibus debilis et consvetis non plus, quam unum porcum meliorem et pingviorem aliis, quem dicator et exactor noster huiusmodi porcorum duxerit eligendum. Item de singulis porcis, qui sub numero decem singulos duos denarios maiores monetśregalis pro tempore currentis dare et solvere teneantur. Qui autem unum vel duos vel tres habuerint solummodo, aliquid ad solvendum de eisdem minime teneantur, nec compellantur. Et quia tempore dicationis eorundem porcorum nonnulli fuerint, qui propter iucrum ipsorum et cupiditatem porcos ipsorum pingviores occultare dicuntur: ideo omnino volumus, ut tales jobbagiones nostri in tali furto reperti, aut aliquis ex ipsis talem notam incurrens, – gregem porcorum totalem cum porcis absentatis (sic) et occultis amittant eo facto. Et dicatores huiusmodi porcorum nustrorum eosdem porcos occultatos et celatos cum omnibus aliis porcis pro nobis occupandi sine omni remissione et gratiæ suffragio liberam, tutam et omnimodam habeant potestatem. Caterum autem concessimus, quod dum aliqui ex eisdem Volachis nostris Deo volente vitam finiverint temporalem, horum bona ad consangvineos devolvi possint, et debeant. Si vero caruerint huiusmodi consangvineis et cognatis, tunc bona sua secundum suam voluntatem ultimam pro refrigerio animarum suarum distribui valeant et administrari; nihil plus Castellanus noster, de eisdem recipere et hahere habeat potestatem, nisi unum vecus trienne. Nihilominus vero quoniam ipsi Kenezii nostri promiserunt ipsam provinciam nostram populis bene replere et augmentare, ideo et ipsi ad humillimam ipsorum supplicationem lodices, quas Kenezii tempore dicationis castronum fumalium, et septem birras seu gubas, quas tempore dicationis castronum quinquagesimalium nobis et curiæ nostræ provenientium singulis annis solvere habuerunt et haberent, de nostra libertate* et favore speciali durante nostro beneplacito duximus remittendas et relaxandas harum nostrarum testimonio et vigore mediante. Mandantes universis nostris Castellanis, dicatoribus et exactoribus proventuum nostrorum præscriptorum, quatenus in nullo ipsos præsumant quoquo modo contra formam huius gratiæ nostra impedire, molestare et damnificare, quas sub appressione sigilli nostri maioris, quo utimur, duximus concedendas. Datum in Castro nostro Varadiensi, feria sexta proxima ante festum Pentecostes Domini. Anno eiusdem Millesimo Quadringentesimo Quarto.» Mindkét oklevélben a kelet évszámából a tizes számjegy kimaradt, mivel 1404-ben János váradi püspök nem volt; de valószinüleg Dominis János püspök levelei 1444-ből.

*

– A fentebbi két levelet átírja s megerősiti Izabella királyné Szabó Balthazár és Ambrus Deák Belényes városabeli esküdtek s hiveinek kérésére Gyulafejérvártt 1558 május 10. – Zabardy Mátyás váradi püspök ugyanazon Szabó Balthazár és Ambrus Deák kérésére a váradi várban «in profesto beatorum Fabiani et Sebastiani Martyrum» 1554-ben kelt aláírásával s pecsétjével, melyet elődjének levelére függesztett. – Fr. György püspök, Meggyesi László belényesi vajdájának a belényes-vidéki oláhok nevében előadott kérésére a váradi várban «Dominica misericordiæ Domini» 1548. – Perényi Ferencz belényes-vidéki okos (providi) hiveinek: Mihály, Juffa, Ivan Bassa, János Mihály, Czigány Iván kenézeinek az oláhok nevében előterjesztett folyamodványára «Varadini in Palatio nostro Pontificali in festo Sacratissimi Corporis Christi» 1519. – György püspök okos Ordas Simon, Marizsán, Herczalter (?) Elias, Bontha Éliás és Rodomer Péter kenézeknek a belényes-vidéki oláhok nevében előadott kérelmére. «Datum in Castro nostro Varadiensi in festo b. Francisci Conf.» 1503. – János választott s megerősitett váradi püspök s bihari örökös főispán. «Datum in Castro nostro Varadiensi feria 6-a. prox. post octavam Corporis Christi» 1480. – Ismét János vál. s megerősitett váradi püspök öt eltorzitott nevű kenéznek kérelmére. «Datum Varadini die Sabbathi prox. post festum Epiphaniæ Domini» 1446. Papir, egyszerü, felette hibás másolat. Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Ecclesi. 15. 6.

{301.} Oláh testvéreinknek tehát ugy egyházi, mint világi ügyeikben szabad kezök volt; fizetésekkel és szolgálmányokkal pedig még kevésbbé valának terhelve, mint a püspök s káptalan egyéb népei ennélfogva a vagyonosodásra s művelődésre, szóval az emelkedésre nem volt elzárva előlök az ut.

#### {302.} Offertoriumok.

Mint a püspöknek, ugy a káptalannak is voltak oly jövedelmei, melyeket a hivek kegyelete hordott össze számukra. Szent-László király {303.} napján kivül más ünnepélyes alkalmakkor is megindult a székesegyházban ajtatoskodók sokasága, hogy körüljárva az oltárt vagy csókkal illetve Szent-László ereklyéit, eközben bemutassa ajándékát is. Ily alkalmak valának Szent-László halálának napján (julius 29.), továbbá valahányszor maga a püspök végezte az ünnepélyes isteni tiszteletet, {304.} ezenkivül nagycsütörtökön, pünkösdkor, Szent-Ferencz-napján; amik ekkor begyültek, valamint a Szent-László fejereklyéjénél, továbbá a két kezénél, sirjánál vagy oratoriumában letett offertoriumok, s vizkereszt napján a püspöki palotában magának a püspöknek s háznépének ajándékai: ezek a káptalant illették, kivéve itt is, mint a püspöknél, az értékesebb s az isteni tisztelet emelésére szolgáló adományokat.*Batthyány-codex: I. 28. rubr. és II. 7. rubr. – Leges eccl. III. 239. és 254. ll.