# {384.} SOLYMOS.
(SOLMUS. SOLUMUS.)

A sólyom madarat hajdan vadászatra használták, s egy kitanított sólyomnak, mely a nálánál nagyobb madarakat is reptében elfogta s anélkül, hogy széttépte volna, gazdájához elvitte, – nagy ára volt, akárhányszor falut adtak érette. Ily madár királyaink fényűző udvarából sem hiányozhatott, s amint léteztek egész falvakkal királyi tárnokok, lovászok stb. szintugy voltak egész községek, melyeknek egyéb kötelességök sem volt, mint a királyi ház solymait ápolni s tanítani.*a «terra draucariorum regalium» kifejezés gyakran előfordul középkori okiratokban. Az ily községeket nevezték Solymosnak, olykor Darócznak vagy épen Dravecznek.*A sólyom latinul: drauch, szlávul: dravecz; ez utóbbitól lett a Dravecz és Darócz helynév.

Solymos község hajdan három volt Biharmegyében: kettő a belényesi kerületben Fel és Al előnevekkel, egy pedig Bikácstól nyugatra. Az első kettő a váradi püspök birtokaihoz tartozott,*E munka II. kötete 255. 1. a harmadik nemesi birtok volt ama nemzetség kezén, mely e birtokáról Solymosynak neveztetett, de előnevét a szintén biharmegyei Fudi községről irta.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt: Dicalis Conscript. VIII.

A pápai tizedjegyzék két Solymost említ, melyek egyikének lelkésze, Demjén a tizedszedés mind a hat évében nyolcz garast fizetett évenként; a másiknak lelkésze az 1332–1335. években Mihály, 1337-ben pedig Bereczk, de ezek már husz, sőt harminczegy garast is fizettek. Ez a Solymos tehát derekas község lehetett, de hogy melyik volt az egyik, melyik a másik a három közől? azt ma már meghatároznunk nem lehet, mert a tizedjegyzék előneveket nem emlit, s két Solymos már elpusztult s a harmadiknak sem maradt fenn középkori egyháza.