# {110.} LODOMÉR.
1268–1279.

NEMZETSÉGE – EGYHÁZI S POLITIKAI ÁLLÁSA, MAJD PÜSPÖKSÉGE. – RENDEZI A BIRTOKVISZONYOKAT S KIVÁLTSÁGOKAT NYER. – KÖVETSÉGE RUDOLF RÓMAI KIRÁLYNÁL. – KITÜNTETÉSEI A PÁPA S A KIRÁLY RÉSZÉRŐL. – TÁVOZÁSA.

A Chartularium szerkesztője, mint a jogtudósok rendszerént, kevéssé lelkesülő, s a magasztalás vagy csak az elismerés pálmájának osztogatásában is épen nem bőkezü.

Annyi király s püspök bemutatása után először halljuk tőle a szokatlan szavakat: „bámulatos erényü férfiu,”*„Vir mirae virtutis” Batthyány-codex: 12. l. E szavak az utánok következő egész sorral együtt a Leges eccl: III. 225. lapjáról kimaradtak. s akire e szavait alkalmazza, az Zozimás püspök utódja: Lodomér.

Dunántuli ős nemzetségeinknek egyike a Monoszló, mely nevét, mint birtoklásának s előkelőségének maradandó bélyegét reá nyomta Zalamegye egyik községére, s ez ma is Monoszló nevet visel.*„Gregorius ... . filius Sauli Comitis Monuzlow;” „magistri Egidii, filii Gregorii de genere Monozlo.” KNAUZ N: Monumenta Ecclesiae Strigon. II. 100 l.

E nemzetségből származott Lodomér,*GÁNÓCZY A: Episcopi Varad. I. 117. l. SCHMIDT M: Archi-Episcopi Strigonienses II-ik kiadás 144. l. Lodomért orosz herczegi családból származtatják, de mint látjuk, egészen alaptalanul. közel Veszprémhez, hol a püspöki monostor falai között virágzott fel az első magyar tudományos egyetem.*ABEL J: Egyetemeink a középkorban. 3 . s köv. ll. Itt. nyerhette Lodomér is magasabb kiképeztetését, s a tudományok mellett itt szerette meg az oltár szolgálatát.

{111.} 1257–1260. évek közt már mint veszprémi éneklő-kanonok tünik fel;*KNAUZ N: Monumenta Eccl. Strigon. II. 101. l. Hol megjelölvék mindazon, maig fenlevő királyi oklevelek, melyek ez időközben az ő tollából folytak. csakhamar azonban mind fényre, mind jelentőségre nézve kiválóbb szerepre hivaték.

1264–1266. években István ifjabb király alkorlátnoka,*KNAUZ N: Monumenta Eccl. Strigon. II. 101. l. Hol megjelölvék mindazon, maig fenlevő királyi oklevelek, melyek ez időközben az ő tollából folytak. s ez állásában annyira kiérdemelte mind a király, mind a királyné bizalmát s kegyeit, hogy azt V. István fia, László még évek mulva is emlegeti.*„Gratiam regiam tam charissimi patris nostri, Stephani Regis ... dignus fuerit comparare.” és ismét: „attendens idem venerabilis Pater [Lodomér] gratiam ipsius Dominae reginae, charissimae matris nostrae, et favorem, quibus eundem Venerabilem Patrem adhuc et in minoribus constitutum . ., fuit saepissime et laudabiliter et clementissime prosecuta.” FEJÉR GY: Codex dipl. V. 3. 138–9. II. és 291. l.

A IV. Béla és V. István – apa és fiu közt ismételve kitört viszály elintézésében mindig nagy része volt; annak élét, utókeserüségeit az ő bőlcsesége s tapintata enyhitgeté. És azon időtől kezdve, hogy átlépte a fejedelmi ház küszöbét, négy királyi nemzedéken keresztül nincs az uralkodó család mind nő, mind férfi tagjainak odaadóbb hive, nincs országunk javának fáradhatatlanabb munkása mint ő*FEJÉR GY: Codex dipl. V. 3. 158. l. és VII. 2. 126. 128. ll.

A váradi káptalan a tiszai részeken lakott ifjabb király alkorlátnokát, Lodomért, ki Szent-László sirját meglátogatni aligha elmulasztá, – kétségkivül ismerte személyesen is, s igy lőn, hogy Zozimás halálával sietett őt püspökévé választani.

Hogy mikor történt ez? feljegyezve nincs.*A Chartularium csak annyit mond: „Huic [Zozimae] successit lodomerius episcopus” Batthyány-codex: 12. l. – Leges eccl. III. 225. l. Lodomér, mint váradi püspök, csak 1278-ban tünik fel okleveleinkben,*KNAUZ N: Monumenta Eccl. Strigon. I. 547. l. de az emlitett 1266. év későbbi hónapjaiban már utódja van a korlátnoki méltóságban,*WENZEL G: Árpádkori uj okmánytár. VIII. 147. 148. 175 ll. {112.} és igy 1268-nál előbb is elfoglalhatta Várad püspöki székét.

A káptalan e választása méltán tekinthető a gondviselés bölcs intézkedésének; Várad sebei gyógyitó, – porba hullott koronája visszahelyező kezekre várt.

Lodomér a királyi termek s a toll férfia gyakorlati felfogással is rendelkezett; belátta, hogy épiteni s egy jobb jövő alapjait lerakni anyagi tehetség nélkül nem lehet. Első gondja volt azért rendezni a püspökség birtokviszonyait, szaporitani a jövedelmi forrásokat s könnyiteni a jobbágyok, különösen Várad lakosainak terhein, hogy ezek kötelességeiket Szent-László egyháza iránt necsak könnyebben, hanem jobb szivvel is teljesithessék.

Ez okból, midőn püspöksége birtokai felől sem az elpusztult levéltár, sem az öregebb tagjaiban megfogyatkozott káptalan kellő tájékozást nem nyujthatának: összehivatá legvénebb jobbágyait, megesketteté őket Szent-László fejére, s ez eskü alatt vette ki vallomásaikat, hogy melyik birtok kit illet? a püspököt vagy a káptalant? avagy e kettőnek közös birtoka?*Az erről szóló felette érdekes oklevelet kiadták már GÁNÓCZY A.: Eppi Varad. I. 121. l. utána KERESZTURY J: Descriptio Epp. et Capituli Varad. I. 13 . l, és FEJÉR GY: Codex dipl. V. 2. 141. l. de csak alig egy harmad részében s oly hibásan, hogy például e helynév „Zewlws” [Szőlős] nálok „villa Bendus.” Ez oklevél egész terjedelmében olvasható Mátyás királynak Budán május 20. 1477. kelt átiratában. Nagyszebeni, városi levéltár: U. II. 378. – A Chartularium ez eseményről is helyesen van értesülve, s azt a következő szavakkal emliti: „Hic [Lodomér] dubio propter combustionem privilegiorum Ecclesiae nostrae – ut supra sub titulo: De fundatione Ecclesiae Varadiensis dicitur, – exorto, inter alia diligenter declarato: certissime tradi dit esse quaedam possessiones et bona alia communia nobis et episcopo, quaedam vero distincta prout infra sub tertia particula ... . expressius continetur Batthyány-codex: 12. l. – Leges eccl. III. 225. l.

Ezenfelül rendezé, illetőleg a káptalannal együtt közakarattal megállapitá, hogy azon ajándékok és jövedelmek, melyek a székesegyházban a királyok, királyi gyermekek és más előkelők temetése alkalmával befolynak, – hogyan oszoljanak meg a székesegyház, {113.} a püspök s a káptalan között?*„Sicut ex Privilegio Lodomerii Episcopi praedicti sigillo ipsius et nostro signato, apud nos habito apparet,” mondja ez egyezkedésre vonatkozólag a Chartularium. Batthyány-codex: 32. l. – Leges eccl. III. 239. l. És e rendelkezés kétségtelenül mutatja, hogy ily temetések már e korban gyakran történtek Szent-László egyházában, sokkalta gyakrabban, mint, azt történeti forrásaink emlitik.

Midőn pedig ifju királya; István trónra jut, oly jelentékeny kiváltságokat nyer tőle a váradi egyház számára, minőkkel addig az ország első egyháza, az esztergomi sem dicsekedhetett.

Hazai törvényeink szerént ugyanis a kihalt családok birtokai a koronát illették; ennek ellenében V. István megengedé, hogy bármely nemes az országban, ha magvaszakadása esetében birtokait a váradi egyházra kivánná hagyni, ezt szabadon tehesse.

Továbbá, hogy ha a váradi egyház, püspök vagy káptalan birtokán arany, ezüst vagy vas bányát találnának, azt szabadon kiaknázhassák s anélkül, hogy azért a királyi kincstárnak valamivel adózni tartoznának.

Végül, hogy a váradi püspök s káptalan birtokain lakozó vendégek, jobbágyok vagy bármi rangu emberek pénzt, termesztményeket még akkor se tartozzanak fizetni a királyi rovóknak, ha az afélék az egész országban szedetnének is.

A király hozzá tevé, hogy mindezt Lodomér rendkivüli érdemiért engedélyezi,*Az oklevél eredetije elveszett, de tartalma ismeretes IV. Lászlónak 1288-iki leveléből, melyben hasonló kiváltságokat adván az esztergomi egyháznak, megemliti, hogy ugyanazokkal már előbb atyja, István a váradi egyházat gazdagitá. FEJÉR GY: Codex dipl. V. 3. 158–161. ll. s ez érdemeknek kétségkivül egyik legszebbike, hogy ama jogokat, előnyököt nem magának, hanem egyházának, egyháza népeinek eszközlé ki.

Az emlitett hármas kiváltság mindegyike kétségkivül nagy és kedvező befolyást gyakorolt a püspökség jövőjére; de a második, az ugynevezett bányajog amint legérdekesebb, ugy legfontosabb is vala. Ebben van kezdete a püspökség Belényes vidéki bányászatának, mely később, mint látni fogjuk, az idők kedvezése vagy mostohasága {114.} szerént majd felvirult, majd aláhanyatlék, de mindenesetre alapul szolgált Várad és Belényes hirre emelkedett ötvösségének.*A hagyomány ma is emlegeti, hogy a Belényes vidéki Rien falu eredetileg franczia gyarmat volt. A hagyományt történeti adat, legalább eddig nem támogatja, s legfeljebb az emlitett falu neve szólhat mellette; de amint voltak az egri püspökségnek közel Egerhez franczia gyarmatjai, ugy Várad püspökei is hozhattak Belényes vidékére francziákat, s talán épen a bányák müvelése végett.

Hogy Lodomér, miután püspöksége anyagi ügyeit rendezé, miképen gyümölcsözteté jövedelmeit? miféle épitéseket, alapitványokat tőn? annak nyomait hasztalan keressük ugyan megfogyott történeti emlékeinkben; de biztosak lehetünk róla, hogy képességeit szintugy tudta értékesiteni a szellemi s az erkölcsi téren, mint az anyagin. Várad már a következő század elején, mint látni fogjuk, egészen levetkőzte a tatár pusztitás nyomait; monostorai, egyházai megszaporodtak, iskolája virágzik, jótékony intézetei sem hiányzanak; kinn az egyházmegyében a legszebb rend s felosztás mindenütt, alig van község, melynek lelkésze, – de egy sincs melynek egyháza ne volna. Ily gazdag eredmény nem állott elő Lodomér gondjai s nyugodni nem tudó munkássága nélkül. Maga a pápa megjegyzé, hogy Lodomér Váradon „hiven és hasznosan” müködött.

Eközben V. István az ország; de kivált fia s utódja László nagy kárára elhunyt. Sokat, vesztett benne Lodomér püspök is.

Az uj király szintén követte őseinek példáját, koronáztatása után elzarándokolt Szent-László sirjához, s ez alkalommal a Várad melléki Szőlős falut ajándékozá a váradi egyháznak, egyszersmind jelét adá, hogy örökölte a bizalmat, melylyel elhunyt atyja királyi házának leghivebbje, Lodomér iránt viselteték. Az emlitett adomány felosztását ugyanis egészen a püspök belátására bizta, és arra is felhatalmazá, hogy a Falu lakosai közől négyet vagy ötöt a fegyveres jobbágyok, az ugynevezett egyházi nemesek sorába emelhessen.*Az érdekes oklevél hiányos és hibás másolata Nagyvárad városa levéltárában. – Kiadta KERESZTURY J: Descript. Epp. et Capituli Varad I. 136–7. ll.

{115.} Midőn pedig a Habsburgi Rudolffal kötendő szövetség, s Rudolf leányai egyikének és László öcscsének házassági kérdése felmerült: az ifju király szemei ismét Váradnak püspökén akadtak meg s őt választá azon hattagu követség fejévé, melyre ama kettős feladat megoldását bizta.*A követség tagjai valának Lodoméron kivül: Timót zágrábi püspök, Lóránt bán, Aladár a királyné étekfogója, Demeter fejérvári prépost s királyi alkorlátnok és János hadai prépost. A szövetséget Bécsben 1277. junius 12-én köték meg. FEJÉR GY: Codex dipl. V. 2. 388–393. ll.

Mily sikere volt, e megbizásnak? tudjuk a történelemből,*HORVÁTH M: Magyarország történelme. [1860.] I. 453. l. s hogy általában szerencse kisérte Lodomér lépteit akár az ország, akár a királyi ház ügyeinek elintézésében: azt, magasztalólag emlegetik magának a királynak szavai.*„in fervore fidelitatis iugiter persistendo, non solum spirituali, sed etiam temporali nostrae et totius regni nostri saluti consulens, regni etiam nostri reformationi ... provide, prudenter et incessanter insistens ... .” FEJÉR GY: Codex dipl. V. 3. 158. l. Ezért van okunk hinni, hogy hasonló szerencsével rendezte azon szövetséget is, melyet saját jegyese, a váradi egyház egy jobb és szebb jövővel kötött.

Annyit bizonyosan tudunk. hogy Márton őr-kanonok pár év mulva (1288.) már mint szőlősi jobbágyos földesur szerepel*Hazai oklevéltár. [Dessewffy.] 109. l. és igy több, mint valószinü, hogy Lodomér emlitett királyi meghatalmaztatását arra is használta, hogy Szőlős határából egy részt, mint külön birtokot, az őr-kanonoksághoz csatolt. S ez adománya által mig egyrészt tekintélyesebbé tette ama kanonoki széket, melynek birtokosa a Székesegyház kincseinek. s ezek közt a legdrágábbnak, Szent-László sirjának is őrizetére vala hivatva; másrészt Biharmegye gyarapodását is elősegité, mert az őr-, vagy régiesen „custos”-kanonok e birtokán egy uj község keletkezett, mely birtokosáról Kusztoszfalva nevet nyert, s a mai Szőlős és Szent-Márton között állott.

Lodomér képességeinek s a nevét környező tiszteletnek hire el {116.} hatott a kereszténység fővárosába is, s Róma intéző köreiben a legkedvezőbb hangulatot kelté iránta. Az esztergomi érseki szék körül ez időben komoly zavarok merültek fel. Az esztergomi káptalan még életben levő főpásztora ellenében uj érseket választa, s az uj választott, Miklós erdélyi prépost ragaszkodott e választáshoz. Egyebek között Benedek váradi kanonokot s békési főesperestet is Rómába járatta, hogy ott megerősittetését kieszközölje.*THEINER A: Monumenta Hung. I. 322. és 325. ll. Az összebonyolitott viszonyokat már csak az egyház feje hozhatta rendbe, s XXI. János pápa Lodomér püspököt bizta, meg, hogy a nevezett Miklós prépostot Rómába idézze.*THEINER A: Monumenta Hung. I. 322. és 325. ll.

De már X. Gergely is kitünteté Lodomért. Midőn ugyanis ama bizottság, mely IV. Béla leányának, Margitnak szent életét vizsgálta, Fülöp esztergomi érsek halálával elnök nélkül maradt, a pápa Fülöp helyébe elnöknek Lodomért nevezte ki,*FEJÉR GY: Codex dipl. V. 2. 350. l. s ezzel mintegy megjelölte már jóelőre, hogy ki lehet, legméltóbb utódja az elhalt érseki székének is.

Ugy is lőn. III. Miklós pápa, hogy az érintett esztergomi zavaroknak véget vessen, ezuttal maga választott főpapot hazánknak, s választása Várad püspökére esett, kit ez alkalommal, 1279. évi junius 13-án kelt levelében a legmagasztalóbb kifejezésekkel tüntetett ki.*„vir es in consilio providus, in actibus strenuus, virtute pollens et fama, sicque in Waradiensi ecclesia non solum fideliter, sed et utiliter ministrasti;” irja Lodomérnek III. Miklós pápa azon levelében, melylyel őt a primási székre kinevezi. A királynál pedig e kinevezést azzal indokolja, „quod tui honoris et commodi zelator asseritur et culmini regio astitisse indefessa constantia predicatur.” THEINER Á: Monumenta Hung. I. 337–8. és 339. ll. – E levelek Rómában 1279. junius 13. és 22-én keltek, ennélfogva PÉTERFFY K. [S. Concilia Hung. I. 95. l.] azon állitása, hogy Lodomért az 1279. szeptemberében tartott budai zsinat választá érsekül, legfeljebb annyit jelenthet, hogy Lodomér kineveztetését e zsinaton hirdeték ki. – Lodomér neve több helyen Ludovicus, egy 1274-iki oklevelen meg épen Ladislaus [WENZEL G: Árpádkori uj okmánytár. XII. 697. l.] de kétségkivül csak tollhibából.

{117.} Lodomér kineveztetése megelégedést szült mindenütt. Maga László király még mielőtt a pápa levele megérkezett volna, már esztergomi érseknek nevezi Lodomért, s az ország püspöki karának élére helyezi.*„Lodomerio Episcopo Varadiensi ad regimen Strigoniensis Ecclesiae deputato.” FEJÉR GY: Codex dipl. V. 2. 506–7. ll. Kétségkivül örült Várad is főpásztora felemeltetésén, de sohajtva vette végbucsuját a távozótól.