# {238.} A PÜSPÖK BIRTOKAI.

FEJEZETEK

- Kiváltságok.
- Földbirtokok.
- Tizedek, vámok s egyéb jövedelmi források.

KIVÁLTSÁGOK. – A VÁRADI VÁR, KÖZSÉGEK, SZŐLŐK, MALMOK BIRTOKLÁSA. – TIZEDEK, VÁMOK. – SÓ- ÉS ÉRCZBÁNYÁK. – FÜRDŐK, SERNEVELŐ HÁZAK. – SZERETETADOMÁNYOK. – SZENT-LÁSZLÓ-NAPI OFFERTORIUMOK.

A VÁRADI püspökség, mely Szent-István királynak még csak vágyaiban élt, melyet utóbb Szent-László szerény préposti czimmel megalapitott, de később Szent-István vágyát megvalósitva püspökségre emelt: hasonló fokozatossággal gyarapodott jogok, kiváltságok és birtokokkal s emelkedett tekintélyben.

Királyaink alapiták, királyaink nevelték nagygyá nem csupán azon kegyelet miatt, mely őket koronáztatások után rendszerént elvezette Szent-László sirjához, hanem mert jutalmazni is tudták azon érdemeket, melyeket e püspökség papjai, mint egy ős, népes nemzetség, a haza védelmében, a király iránti hűségben, a közmüvelődés s a nemzeti érzelem és becsület emelésében szerzettek.

A birtokok és kiváltságok a hosszu századok alatt tekintélyes számra szaporodtak fel, mert az azokat megérdemelt szolgálat századokon át sem lankadott, s mert mig egyrészt hütlenség vagy gondatlanság el nem idegenité, másrészt bölcs gazdálkodás és takarékosság uj szerzeményekkel is gazdagitá azokat.

XIII-ik századi királyaink azon alapokat, melyekre nagy elődjök, Szent-László, a váradi püspökséget emelte, nem késtek még inkább kiszélesiteni s megszilárditani, de tetteik s adományaik emlékeit elseperte az idő, különösen ama nagy vihar, melyet tatárjárásnak nevez a történelem.*Imre, a XII-ik század utolsó királya, midőn a váradi egyházat uj adománynyal tünteti ki, megjegyzi, hogy azt «piis prædecessorum nostrorum vestigiis insistentes» míveli. Hazai okmánytár. VII. 2. l. A XIII-ik században, midőn már történeti emlékeink {239.} szaporábbak lesznek, királyaink, sőt királynéinknak is majd mindenikét látjuk, mint érdeklődnek Szent-László váradi alkotása iránt, mint igyekeznek annak erejét, tekintélyét nevelni és igy állam-fentartó működésök hathatós tényezőjévé emelni. Ekkor már, mint a betetőzött s helyén megálló épületnél a kidiszités, megérkezett a kiváltságok adományozásának ideje is s az adomány indokául már nem csupán a Szent-László iránti kegyelet, a haza megmaradása s a királyi ház lelki üdve emlitettik, hanem Várad főpapjainak hazafisága s minden jutalomra méltó érdeme is.

#### Kiváltságok.

V. István király uralkodása korán, alig két év alatt véget ért, de a váradi püspökség történetében emlékezetes nyomot hagyott. Az ifju király kétségkivül követte őseinek nyomdokait s 1270-ben, koronáztatása után elzarándokolt szintén Szent-László hamvaihoz, és valószinüleg ekkor történt, hogy kegyeletes látogatása emlékéül ő is uj adománylevelet tőn le a váradi egyház oltárára, de amely nem földbirtokokról, hanem még becsesebb kiváltságokról szólt.

Minthogy Váradnak püspöke, Lodomér kitünő szolgálataival ugy a királyt, mint az egész országot mind maga, mind egyháza iránt lekötelezte: V. István király a kővetkező három kiváltságot biztosítá a váradi püspökség részére:

1. Hogy minden nemes ember, bárhol lakjék is az országban, ha családja kihalása esetében birtokait, nemkülönben a monostorok kegyuri jogát – akár vétel, akár csere vagy királyi adomány révén jutott is azokhoz – a váradi egyháznak akarná hagyni: ezt egészséges vagy beteg állapotjában avagy halála óráján is szabadon tehesse s anélkül, hogy arra előbb a király engedélyét kikérnie kellene.

2. Hogy ha a váradi egyház, püspök vagy káptalan birtokainak valamelyikén arany, ezüst vagy vasbányát fedeznek fel, annak minden jövedelme egészen és csonkittatlanul a váradi egyházat illesse, még azon részt sem véve ki, mely különben az ország szokása szerént a királyi kincstárt illeti.

3. Hogy a váradi püspök s káptalan birtokain lakozó minden népek, bármely rendüek legyenek is, akár szabad vendégek, akár {240.} szolgák, a királyi szerpénz fizetésétől*«collecta denariorum seu victualium» = szerpénz. Hazai okmánytár VII. 94. l. mindenkor és örökre mentek legyenek.*«gratias waradiensi ecclesiæ temporibus suis factas ... in ipsam Strigoniensem ecclesiam, cui idem wenerabilis pater (Lodomer) in præsentiarum præest... transtulimus in subsequentibus annotatas: Annuimus equidem et Regia liberalitate duximus indulgendum, ut quicunque nobiles sive in diścesi Strigoniensi, sive alibi, in quacunque parte Regni nostri, quacunque dignitatis seu nobilitatis eminentia præfulgentes, liberorum forte solatio destituti, possessiones suas emptionis, permutationis seu Regiæ donationis seu alio quucunque iusto titulo devolutas ad eos, iura etiam patronatus monasteriorum, quæ quocunque præmissorum modorum, vel quocunque iusto titulo obtinere dinoscuntur, ecclesiæ Strigoniensi ... in bona valetudine, vel ægritudine, in ipsis etiam extremis, relinquere, legare seu donare per modum testamenti, donationis seu cuiuscunque relicti titulo voluerint, largam, liberam, absolutam, irrevocabilem et immutabilem, a Regia liberalitate concessam, habeant facultatem, nec habeant necesse expressam seu specialem super præmissis omnibus nostram requirere voluntatem seu permissionem ..... iaxta tenorem gratiæ, factæ Waradiensi ecclesiæ, per inclitæ recordationis quondam Regem Stephanum, karissimum patrem nostrum. Præterea iuxta tenorem privilegii karissimi patris nostri Waradiensi ecclesiæ condonati concessimus etiam, ut si in aliqua terrarum ecclesiæ Strigoniensis, archiepiscopatus seu Capituli argentifodinam, aurifodinam et ferrifodinam inveniri contigerit, totum commodum seu lucrum pleno et sine defalcatione aliqua, tam illud, quod de huiusmodi fodinis ad fiscum Regium, seu illud, quod ad terræ dominos iuxta approbatam Regni nostri consvetudinem devolvi consvevit, ecclesiae Strigoniensi, in perpetuam eleemosynam, ob remedium anima nostræ concessum, sibi vendicare valeat, ac perpetuo et irrevocabiliter possidere pleno iure. – .... quia tamen et hanc grafitam per exhibita nostræ excellentiæ instrumenta prædictæ ecclesiæ Waradiensi ex liberalitare Regia comperimus esse factam, ob quandam specialem meritorum ipsius venerabilis patris, tunc episcopi waradiensis, nunc archiepiscopi Strigoniensis memoriam concessimus .... ut universi populi, cuiuscunqæ conditionis hospites liberi vel conditionales ipsius ecclesiæ Strigoniensis, ad archiepiscopatum videlicet et Capitulum pértinentes, ab omni omnino collecta Regali tam denariorum, quam victualium, quacunque occasione seu quacunque causa in Regno nostro generaliter vel particulariter indicenda, liberi, omnimode exempti, ac per omnia et penitus sint immunes.» IV. László királynak 1283-ban az esztergomi egyház javára kiadott oklevele. KNAUZ N.: Monumenta Eccl. Strig. II. 165–167. ll.

Ezekhez járult, vagy valószinüleg jóval korán megelőzte azokat még két kiváltság: egyik, hogy a váradi egyház, püspök és káptalan népei felett semmiféle biró törvényt nem láthatott, hanem csak a püspök s a káptalan s az általok felállitott uriszék; a másik kiváltság pedig abban állt, hogy ugy a püspök, mint a káptalan birtokain azok {241.} előleges meghivása nélkül senki meg nem szállhatott, kivéve a királyi ház tagjait. Ez utóbbinak megértésére tudnunk kell, hogy a középkorban a törvénykezésnek nem volt állandó helye, hanem a király vagy nádor, nemkülönben az országbiró és főispán evégett ugynevezett vándorgyüléseket tartának hol itt, hol ott az országban vagy megyében s ily alkalmakkor a közelökben levő községek gondoskodtak élelmökről, ami kivált nagyszámu kiséretök miatt felette terhes volt.

Mikor nyerte a váradi egyház e kettős szabadalmát? határozott adatunk rája nincs; de I. Károly királynak egy 1327-iki levele azok elsejét már emliti, megjegyezvén, hogy azt, mint a régi királyoktól származót, ő is megerősíti;*«Carolus Dei gratia rex Hungariæ .... Quum libertas ecclesiæ seu monasterii sanctissimi regis Ladislai Varadiensis per primogenitores nostros concessa ab antiquo et collata et tandem per nos eidem ecclesia confirmata id exigat et requirat, ut nullus iudicum regni nostri jobagiones eiusdem ecclesia Varadiensis ... valeat iudicare: ob zelum devotionis, quam ad ecclesiam memoratam ipsius beatissimi regis Ladislai gerimus specialem, volumus .... quatenus jobagiones seu populos memoratæ ecclesiæ Varadiensis .... iudicare nullatenus præsumatis .... Datum in Wissegrad, secunda feria proxima ante quindenam epiphanix domini anno eiusdem M. CCC. XX. septimo.» KATONA I: Historia critica Regum Hung. VIII. 555. l. Sajnos, csak igy töredékesen közli – mint mondja – az eredetiből, de az eredeti hollétét meg nem jelöli. ellenben a másik szabadalomra nézve még ennyi történeti adattal sem rendelkezünk, csupán következtethetjük, hogy létezett részént az általános szokásból,*Püspökségeink közől az egri, a pécsi stb. birtak hasonló kiváltsággal. FEJÉR GY.: Codex dipl. II. 258–259. ll. – KOLLER I: Prolegomena in historiam Epp. Quinqueecl. 132. l. részént a Chartalarium ama nyilatkozatából, hogy Várad lakosai, «ugy a káptalani, mint a püspöki polgárok» valamint a vidéki jobbágyok csupán a király, királyné s gyermekeik váradi látogatásakor tartoznak élelmi szereket beszolgáltatni.*Universitas vero Civitatis eiusdem (Várad) similiter cum civibus Episcopalibus tenentur iuxta rnorem consvetum .... in adventu Regis, Reginæ, liberorumque Regalium contribuere ad eorum expensas, licet alias non consveverint pro reverentia Sancti Regis Ladislai supra populos ecclesiæ nostræ recipi victualia seu descensus. Coloni vero nostri in villis propinqvioribus residentes similiter ad huiusmodi contribuere tenentur victualia secundum taxationem nostram.» Batthyány-codex: I. 23. rubr. – Leges eccl. III. 237. l.

V. István király óta közel két évszázad telt el, midőn Várad {242.} püspöki székén ismét oly férfiu ült; aki mint egykor elődje, Lodomér, ugy főpapi, mint hazafiui erényeit érvényesiteni tudta hatalmasan, s mig államférfiui bölcsességével Szent-István trónjára segité fel a nagy Hunyady fiát, magas műveltségével a tudomány s művészet szeretetének kincseit rakta le ifju királya szivébe. És Mátyás király Vitéz János szolgálataiért nem maradt adós; jutalma fényes volt, annál fényesebb, mert, átsugárzott az Szent-László sirjára is, s annak őrét, a váradi püspökséget uj dicsőséggel vette körül.

Az 1464-iki koronázás alkalmával Mátyás király Vitéz János váradi püspököt s e püspökségben utódait Biharmegye örökös főispánságával jutalmazta meg.*E munka 1. kötele 277–278. ll.

Vitéz János maga alig csak egy évig viselte ez uj méltóságot, de váradi utódjai, kivéve az egy Stoltz Miklóst, Zabardy Mátyásig folyton viselék.

És itt lehetetlen hallgatással mellőznünk a Chartularium ama megjegyzését, hogy Várad püspökei mingyárt Szent-László idejétől kezdve III. Endre koráig folyvást viselték Biharmegye főispáni méltóságát és csak II. Benedek püspök (1291–1296.) volt az első, ki attól elesett.*Hujus (II. Benedek püspök) tempore alienatus est ab Ecclesia Waradiensi Comitatus Bihoriensis, quem a tempore S. Ladislai omnes Episcopi usque hunc pacifice tenuerunt.» Batthyány-codex: I. 3. rubr. – Leges eccl. III. 225. l. A Chartularium, mint számtalanszor volt alkalmunk tapasztalni rendesen jól szokott értesülve lenni; itt azonban ellenkezésbe jön egyéb hiteles történeti emlékeinkkel. Biharmegye főispánjainak névsora a XI-ik század közepétől nagy részt ismeretes,*MÁRKI S: Biharvármegye főispánjai. Századok. 1874. évf. 231. – 506. – 726. s köv. ll. – HODOR K: Biharvármegye főispánjai. Történelmi tár. 1878. évf. 377. s köv. ll. – Egyéb kiadott és kiadatlan oklevelek. de a több mint negyven főispán között egész Vitéz Jánosig egyetlen püspök sem fordul elő; viszont Vitéz János előtt egyetlen váradi püspökről sem említik történeti forrásaink, hogy bihari főispán lett volna. Ez ellentét kiegyenlitése végett nem szűkség azon feltevéshez folyamodnunk, hogy a Chartularium idézett tétele valamely ingatag hagyományon alapulhat vagy épen csak későbbi interpolatio. Az esztergomi érsekekről egy szintén lelkiismeretes tanu, az 1397-iki jegyzőkönyv állitja, hogy valamennyien {243.} bírták a királyi főkorlátnoki méltóságot, holott még élénken emlékezhetett arra, hogy Tamás (1367–1376.) és János (1376–1378.) érsekek kancellárok nem voltak, vagy legalább kancellároknak nem irták magukat soha. Mind e, mind a váradi püspököknél előforduló ellentét kiegyenlithető, ha különbséget teszünk az illető hivatali méltóságok czime és gyakorlása között, azaz ha felteszszük, hogy Várad püspökei Árpádházi királyaink korában birták ugyan a bihari főispánság czimét, de mellettök más, tényleg működő főispánok léteztek.*FRAKNÓI V.: Adalékok az esztergomi érsekek történetéhez. Magyar Sion. IV. 724–726. ll.

Eszerént a már magában is tekintélyes püspöki méltóság az elősorolt kiváltságok s kitüntetések által még tekintélyesebbé lett, kivált miután királyaink gondoskodtak arról is, hogy Várad püspöke s káptalana magas állásának s az ahoz kötött országos igényeknek megfelelő birtokkal is rendelkezzék. Különösen V. István király emlitett kiváltságainak elseje, mely ama kor vallásos érzületét egyenesen Várad felé irányzá, csakhamar jelentékeny birtokokat juttatott Szent-László egyházának birtokába.

#### Földbirtokok.

Melyek voltak a váradi püspökség első alapitásu birtokai? az egy Váradon, továbbá a baranyamegyei Körtvélyesen,*«Prima meta de Narad (Nyárad Baranyamegyében) in parte occidentali incipit ab orrea Wlkani et vadit ad terram abbatis de Varad (Pécs-Várad) cum terra udvarnicorum ubi coniunguntur duo rivuli iuxta villam Scer .... inde ad Kurthuelys populum Varadyensem de Byhor.» Szent-László király 1093-iki levele Frank országbirónak 1404-ben kelt átiratában. Zichy-okmánytár; I. 1. l. s a győrmegyei Gyirmóthon kivül*«Udvornici de villa Zeurem quamdam particulam de terra Varadiensis Capituli nomine Gymolth ad unum aratrum et dimidium aut parvum plus vel minus sufficientem, reambulaverunt, dicentes eandem particulam ad ius Udvarnicorum pleno iure pertinere; ex parte vero dicti Capituli proponebatur, quod ipsa terra ex donatione Saneti Ladislai regis Ecclesiæ Varadiensi fuisset collata et de terris Udvarnicorum certis metis distincta. Nos vero, ut iustitiæ possemus facere complementum, de statu eiusdem terræ diligentem et omnimodam fecimus fieri inquisitionem; tandem cum per multos ac veridicos viros supradictam particulam ad ius et proprietatem metnoratæ Ecclesiæ Varadiensis revera pertinere percepisaemus .... praetaxatæ Ecclesiæ perpetuo iure statuimus possidendam.» Miklós királyi étekfogó mester itéletlevele 1255-ból. FEJÉR GY.: Codex dipl. X. 3. 252–253. ll. többről nincs biztos tudósitásunk; de kétségtelen, hogy {244.} e birtokok legjelentékenyebb része Biharmegyére, nevezetesen annak déli tájaira esett. Itt az egymásra megszakitás nélkül következő bikácsi, tenkei, béli, belényesi, vaskohi uradalmak Szent-László korában királyi birtokok lehettek, amint a velök határos s Erdély felé terjedő hegyek és erdőségek ma is «Királyhágó», «Királyerdő» nevet viselnek; és igy midőn az emlitett uradalmak később csakugyan a váradi püspök s káptalan birtokában tünnek fel, alig kételkedhetünk, hogy oda még Szent-László adományából kerültek.

Általában a püspökség első két századából hiányzanak oly adatok, melyek annak birtokviszonyait megvilágitanák. 1273-ban tünik fel Lodomér püspök alább kővetkező levele, mely először szól névszerént birtokokról, de csak azokról, melyek a püspök s a káptalan közt közösek valának, de közös haszonélvezetök felől egy vagy más tekintetben kétség támadt. A Chartularium szintugy nem nyujt kimeritő tudósitást a püspök birtokairól, mert az, főczéljához képest csak a káptalani birtokokkal foglalkozik; a püspökieket legfeljebb mellékesen érinti, amennyiben tudniillik előadása tárgyával összefüggnek. Van mégis egy forrásunk, nem teljes ugyan s csak a XVI-ik századból származó, de amely épen kései keleténél fogva teljes kifejlettségökben tárja elé a püspökség középkori birtokviszonyait, noha csak magában Biharmegyében.

Midőn Izabella királyné kivonulta után Erdély az anyaországgal ismét egyesült, a következő 1552. év február 22-én megnyilt a pozsonyi országgyülés, mely egyebek közt rendelé, hogy a folyó évben minden jobbágy-telektől három-, a következő két évben pedig évenként másfél forint szedessék az ország védelmi költségeinek fedezésére.*Decreverunt præterea (Ordines et Status) ut tum pro instruenda navali classe, tum vero aliis necessitatibus futuræ expeditionis, ex singulis eorum colonis integra sessionis præsenti anno duobus terminis tres floreni Ungarici Maiestati Suæ contribuantur: videlicet dimidia pars ad festum beati Georgii proxime futuri; altera dimidia pars ad festum beati Lucæ subsequentis.» – «Quia vero in proximum triennium Majestas Regia certum subsidium in præsenti Conventu decerni voluerit:» a gyülés két évre évi másfél forintot ajánlt meg, de később két forintra emelte fel s elfogadta a harmadik, illetőleg negyedik évet is, mert a negyedik évről is vannak számadások. 1. Ferdinánd király törvénykönyve: XIII. art. 4. 5. – XIV. art. 6. – XVI, art. 3.

{245.} Az adószedés ősi törvényeink szerént a vármegye, nevezetesen a szolgabirák hatásköréhez tartozott,*BOTKA T.: A vármegyék első alakulásáról. Századok. 1872. évf. 139. l. s Biharmegyében a fentebbi végzés után két hónapra, Szent-György napja táján a négy szolgabiró, továbbá a városi s községi birák már szedték az országgyülésileg kivetett adót, s folytatták a szedést a következő három évben is. A beszedett adókról jegyzőkönyvet vezettek, melybe a kerületek községeit, azok birtokosait, továbbá a telkek számát s a kivetett, valamint a befizetett adóösszeget bejegyzék s azok szerént számoltak be az egyes megyék számára kiküldött királyi adószedőknek.*A Biharmegyébe küldött adószedők Thoroczkay István s László deák valának. Castaldo J. tábornok levele. Budai országos levéltár kincst. osztálya Dicalis Conscriptio Comitatus Bihar. VIII.

Ez adókönyvek eredeti, hitelesitett példányai maig megvannak,*«Ratio Contributionis primi subsidii Regiæ Majestatis floreni unius cum dimidio in Comitatu Bihoryensi circa festum divi Georgii Martyris exactæ 1552. Processus Francisci Sasy» (szolgabiró) s Henczhidával kezdődnek sorba a kerület községei, majd jönnek a többi szolgabirói járások. Hasonló rendet követtek az őszi, valamint a következő 1553. 1554. s 1555-iki adószedéseknél. Ez utóbbinak második részlete a 495-ik lapon veszi kezdetét e szavakkal: «Regestum secundi subsidii Regiæ Maiestatis Anno domini. 1555. in Comitatu Byhoriensi exactum». Budai országos levéltár kincst. oszt. Dicalis Conscriptio Comitatus Bihar. VIII. – Ez adókönyvek 1552-iki évfolyamának első részét, mely Biharmegyében, mint kézirat, több levéltárban is megvan, kiadta BIELEK L.: Majores Hurg. I. Ezt érti Révész Imre, midőn több merészséggel, mint alapossággal mondja: «Ha tehát az emlitett összeirás valóban 1552-ből veszi eredetét s igazán hiteles, nem pedig később költött, a midőn t. i. a XVl-dik század végén s XVIII-dik elején ujból visszaállitott váradi káptalan és püspökség számára fegyveres kézzel foglaltattak el a tömérdek birtokok: akkor nagyon hihető, hogy az illetők, tudván azt, hogy Martinuzzi halála után nem sokára nagy erővel szét fog terjedni Biharban is a reformáczió, s ez által a papi javak is veszélyben fognak forogni: az összeirást azért eszközlötték, hogy az elkövetkező visszafoglalásnak lehessen biztos okmányi alapja (!).» Prot. Figyelmező. (1872.) 253–254. ll. – Hogy ez összeirás, illetőleg adókönyv mennyire a káptalan akaratán kivül jött létre, legjobban mutatja a következő megjegyzés, mely annak végén áll: «Domini Capitulares non permiserunt judici ab inquilinis Civitatis (Várad) præsentem extorquere dicam, licet alias semper, temporibus Thesaurarii (Frater György püspök) fuerit exacta.» s minthogy megbizhatóság tekintetében minden kifogáson felül állanak, történeti becsökre nézve méltó társaik ugy a Váradi regestrum, mint a Chartulariumnak, mert Biharmegyére s ebben a váradi püspökség multjára másutt nemis található adatokat foglalnak magukban.

{246.} Az 1552-iki s következő évek adóterheit viselte a papság is, minek következtében az egyházi birtokok szintén belé kerültek amaz adókönyvekbe, és igy azokból, ha az ország minden megyéjéből maradtak volna ránk olyanok, püspökségünk összes birtokairól hű és teljes képet nyerhetnénk. Eddigelé azonban csak a biharmegyei adókönyvek ismeretesek,*A későbbi évekből vannak ugyan más megyékről is, de ezekben, kivéve a zarándmegyei 1564. évi adókönyveket, oly birtokok is, melyekről kétségtelen, hogy a váradi püspök vagy káptalané voltak, minthogy időközben világiak kezébe jutottak, már uj birtokosaik nevén állanak, például Aszaló káptalani birtok 1566-ban a szendrei (Borsodmegye) vár tartozéka stb. de történetünkre nézve már ennyi is nagy nyeremény, mert püspökségünk birtokainak zöme épen e megye területére esett, és mert Biharmegye határai akkoron az erdélyi birtoklás következtében a szokottnál sokkal kiterjedettebbek valának, s olyan községek is, melyek különben más megye területén állottak, de mert püspöki s káptalani birtokok voltak, valószinüleg Fráter György püspök s bihari főispán intézkedése következtében Biharmegyéhez csatoltattak.

És most, midőn a püspökség s ebben először is magának a püspöknek birtokait bemutatjuk, azok elősorolásában főképen ez adókönyvek adatait fogjuk követni, de az egyes tételeknél idézünk egyéb történeti forrásokat is, kivált olyanokat, melyek a birtoklás eredetére vagy az 1552. évnél régiebb voltára vetnek világot. Ezenfelül az adókönyvek tudósitásainak hiányosságát is igyekszünk pótolni azáltal, hogy a püspökségnek Biharmegyén kivül eső birtokait egyéb források alapján szintén kimutatjuk.

A váradi püspök birtokainak idő szerént is mindenesetre legelseje a váradi vár azon a helyen, hová Szent-László a vele jött egyházi férfiuval, talán épen az első váradi préposttal alapitásának jeléül először egy szerény fakeresztet tüzetett ki, ahol később felépült a monostor és még később Isten oltárának s az alapitó szent király hamvainak védelmére mély árkok s erős várfalak keletkeztek.

A püspök és káptalan közös birtoklásának korában a vár is közös birtokot képezett, s a káptalan még a XIV-ik század végső éveiben is emlegeti, hogy a vár fele része az övé.*Batthyány-codex: I. 27. rubr. – Leges eccl. 239. l. De ezen birtoklása kétségkivül azon időtől, hogy a vár szük falai közől kiköltözött s lakhelyét a város{247.} ban kereste, egyre szükebb térre szorult, mig végre a földbirtokok teljes elkülönitése után egészen meg is szünt. Lehet, hogy ez a püspök és káptalan közt létrejött egyezség következtében történt, de csak az bizonyos, hogy XV. s XVI-ik századi püspökeink a várat már határozottan sajátjoknak nevezik,*Leveleiket rendesen «in Castro nostro» vagy «ex Arce nostra Waradiensi» keltezik. ellenben semmi nyoma annak, hogy a káptalan a várhoz való birtokjogát tovább is fentartaná.

A vár körül keletkezett városrészek közől a püspök birtokaihoz tartoztak:

Olaszi. A Körös jobb partján, az 1552-diki adókönyv szerént hetvennégy telket számlált. – Mint püspöki birtokot emliti már Lodomér püspök 1273-diki levele*E levelet, minthogy azt Gánóczy A. (Episcopi Varadinenses. I. 121–122. ll.) s utána Kereszturi J. (Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 135–136. ll.), Fejér Gy. (Codex dipl. 141–141. ll.) csak részben közlik, mint különben is fontosat, melyre számtalanszor lesz hivatkozás, egész terjedelmében közöljük: «Nos 1. (odomerius) dei gratia Episcopus Waradiensis et præpositus, totumque eiusdem ecclesiæ Capitulum significamus universis, quibus expedit, præsentium per tenorem, quod cum quædam iura et possessiones inter Episcopatum et Capitulum ante adventum Tartarorum communia propter processum temporis, deficientibus antiquis Canonicis de Capitulo, propter novitatem succedentium personarum fuisset in dubium revocata, neque aliter ad plenam certitudinem potuissemus aliquatenus devenisse: omnes seniores Jobagiones Ecclesiæ et alios aliquos, habentes recordationem et notitiam temporis retroacti, convocavimus in unum, a quibus communi voluntate et conseasu modo vir Religiosus et discretus, frater Johannes præpositus Sancti Stephani de Promonthorio Waradiensi adiunctis sibi quibusdam fratribus suis, præsente nichilominus Egidio sacerdote, Custode Ecclesiæ nostræ, super sanctissimum caput beatissimi Regis ladislai domini nostri in terris, et patroni in cślis exegit a prædictis omnibus corporaliter sacramentum, qui præstito huiusmodi corporali Juramento, prædictorum communium Jurium et possessionum talem fecerint declarationem, scilicet, quod villa pyspuky, villa Zewlws, villa sancti Laurentii inter Episcopatum et Capitulum sunt communes; (Gánóczy s követői csak eddig közlék.) Item in decimis de vino ubicuncque accipi possunt, idest sive in Waradino, vel ubicuncque alias per nostram diścesim media parte Episcopatum contingente, dimidia pars Capitulo debetur. Item in villa Olazy de Thabernis tam in vino vel in quolibet potu, quod venditur, tributum ex his expectat Capitulo sicut in Waradino; sed alia omnia, videlicet decimæ, census terragii solum Episcopatum contingunt. Item terra Kordu et terra Ireg æqualiter tripartitur inter Episcopa tum, Capitulum et Conventum S. Stephani. Item terra Besenew in duas dividitur æqualiter inter Episcopatum et Capitulum. Item terra Macha dividitur simili modo. Item de villa Kwleser dicebant, quod Capitulum suam portionem haberet certis metis distinctam, sed qualitatem, quantitatemque ignorarent. Item terra Bormow inter Episcopatum et Capitulum est communis. Item terra Iragd, terra Stephani filii Chuda, quam origes (?) detinet, nunc decimas Capitulo solvehat. Item quarta pars totius terragii de villa feltoti cum decimis porcorum et mellæ Capitulo debentur. Item in decimis porcorum domini Regis in villa doboz et de aliis Capitulum tertia pars contingit. Item decimæ de villa harsan, Gyan, villa Teek, Meger, villa ombereus et de villa Ewsy, quas donativæ sunt et legativæ Episcopatum contingunt. Item decimæ provenientes de Homrok, villa Tupd et de villa Herpauli debentur Capitulo totaliter. Item similiter decimæ de villa panchyrgdy et de alia lrgud villa prśpositi de lelez Capitulo debentur totaliter. Item decimæ de villa fonchka terram (sic) ecclesiæ de porozlo Capitulo debent totaliter. Item quitquam in piscina de fyred potest provenire, tertia pars spectat Capitulo. ltem de tributo Zegued similiter. Item tributa tori de toto Comitatu Abawywar Capitulo totaliter. Item de Comitatu Hewes tributom fori et horwon pertinet Episcopatui totaliter. In villa fudy dominus Episcopus .... or habebat mansionum vinitatores, quinque vero Capitulum in eadem habebat mistratores (sic) Candelarum, et alii erant servi Regis sub una meta, tamen tota terra indistincta. His exceptis et exemptis, super quibus dubitabatur, alia possidebantur distincte sicut nunc per dominum Episcopum et Capitulum. In cuius rei memoriam præsentes sigillo Episcopali, Capituli, ac præpositi et Conventus sancti Stephani de promonthorio Waradiensi volumus communiri. Datum anno domini Millesimo CC-mo septuagesimo tertio.» Mátyás királynak 1477-ben Budán május 20-án kelt átiratában. – Nagyszebeni városi levéltár U. II. 378. s attól kezdve {248.} számtalan érdekes adat, nevezetesen a káptalani Chartularium.*«vicus autem Olazy .... ad Episcopum pertinet.» Battyhány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 233. l.

Uj-Utcza. 28 telek. Olaszi mellett a Kőrös jobb partján állt. Mint neve mutatja, későbbi keletkezésü; 1552 előtt nincs nyoma.

Velencze vagy középkoriasan: Venecze a Körös bal partján, 24 telek, tudniillik ennyit birt belőle a püspök, a többi része ugyancsak a püspök adományából a Szent-Klára-apáczák birtokában volt. Mint püspöki birtok különösen a nevezett apáczákról ránk maradt iratokban számtalanszor előfordul.

Vadkert 40 telek. Váradnak legszélsőbb, a szomszéd Szőlős felé eső külvárosa, mely nevét a mellette létezett püspöki «vadaskert»-től vette.*«ramusculus (Crisii) infra vadum, quo itur ad .... villam Zewlews, reflectitur quasi contra septemtrionem et transiens iuxta claustrum Sanctæ Annæ Monialium, et demum iuxta hortum cervorum coniungitur alio ramusculo eiusdem fluvii penes fossatum castri et ex opposito palatii Episcopalis transeunti.» Batthyány-codex: i. h.

{249.} Ennyit birt a püspök Váradból, összesen 166 telket, mely a káptalan 368 telke mellett a városnak felét sem képezé. Annál számosabbak valának a püspök vidéki birtokai, melyek először is Biharmegyében a következők:

Andacs falu Szalonta mellett, 17 telek.

Apáti Várad mellett, Oláh előnévvel, 16 telek. Mint püspöki birtokról említés van róla már 1319-ben.*«Apathi (possessio) episcopi nostri» mondja a váradi káptalan 1319-iki levele, midőn a biharmegyei Pósa és tartozékai határait leirja. Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 950. 2.

Ácsi, 30 telek. János-Zsigmond 1568-ban Ábránffy György, János, Miklós és Gábor számára megujitja azon adományát, melylyel Ácsit, egykor püspökségi birtokot, elhalt atyjuknak, Zsigmondnak adá.*«Johannes secundus Dei gratia electus rex Hungariæ Dalmatiæ Croatiæ etc. fidelibus nostris honorabili Christoforo presbitero ac nobilibus Alberto literato notario comitatus Bihoriensis. Gregorio Sandor Waradiensi ac Simoni literato Budensi requisitoribus literarum et literalium instrumentorum in sacristia ecclesiæ Waradiensis repositarum ac aliarum quarumlibet judiciariarum deliberationum ac legitimorum mandatorum nostrorum executoribus salutem et gratiam. Quum nos cum ad nonnullorum fidelium nostrorum humillimam supplicationem nostræ pro parte egregiorum nobilium puerorum Georgii, Johannis, Nicolai ac Gabriellis filiorum egregii quondam Stephani Ábránffy factam majestati tum vero attendentes ac considerantes fide integritate ac fidelibus servitiis eiusdem Stephani Ábránffy per eum sacræ primum dictæ Regni nostri Hungariæ coronæ ac deinde maiestati nostræ pro locorum et temporum diversitate ab eo tempore, quo ipse a factione germanica deficiens ad fidelitatem ac servitia nostra ultro rediens usque ad vitæ suæ exitum constanter exhibitis et impensis, totales igitur ac integras possessiones Achi episcopatus, ac Mehes alias capituli Waradiensis in comitatu Bihoriensi existentes habitas iuxta publicam constitutionem fidelium nostrorum dominorum regnicolarum unacum aliis ecclesiarum bonis ad nos fiscoque nostro regio devolutas et applicatas, quas nos anteaque eidem annotato Stephano Abránffy vivente adhuc ipso mediante aliis literis nostris donationalibus jure perpetuo contuleramus simul cum cunctis suis utilitatibus ac pertinentiis quibuslibet, terris scilicet arabilibus cultis et incultis, agris, pratis, pascuis, campis, faenetis, silvis, nemoribus, montibus vallibus, vineis, vinearum promontoriis, aquis fluviis, piscinis, piscaturis, aquarum decursibus molendinis ac eorundem locis generaliter vero quarumlibet utilitatum ac pertinentiarum suarum integritatibus quovis nominis vocabulo vocitatis ad easdem possessiones de jure ac ab antiquo spectantibus et pertinere debentibus sub suis veris metis et antiquis limitibus existentibus eisdem memoratis Georgio, Johanni, Nicolao ac Gabrielli, filiis preefati olim Stephani Abránffy ipsorumque hæredibus ac posteritatibus universis vigore aliarum literarum nostrarum donationalium superinde confectarum salvo jure alieno clementer in perpetuum dederimus donaverimus ac contulerimus velimusque eosdem Georgium, Johannem, Nicolaum ac Gabrielem filios dicti Stephani Abránffy in dominium earundem possessionum per nostrum ac vestrum homines legitime facere introduci. Proinde fidelitatibus vestris harum serie committimus ac mandamus firmiter, quatenus vestrum mittatis hominem pro testimonio fidedignum, quo præsente fidelis noster egregius Ladislaus Lessy vel Blasius Boythy vicecomites comitatus Bihoriensis aut Johannes Sarossy vel alter Johannes Pogandy sive Gabriel Ebeny aut Balthasar Abránffy vel Johannes Sándor sive Gaspar Kolbaz aliis absentibus homo noster adfacies prædictarum possessionum Achy ac Mehes in Comitatu Bihoriensi existentium vicinis et commetaneis earundem universis inibi legitime convocatis et præsentibus accedendo introducat præfatos filios Stephani Abránffy in dominium earundem possessionum statuatque easdem eisdem suisque hæredibus ac posteritatibus universis simul cum cunctis earundem utilitátibus ac pertinentiis quibuslibet jure ipsis ex præmissæ nostræ donationis titulo incumbenti perpetuo possidendas si non fuerit contradictum. Contradictores vero si qui fuerint, evocet eosdem ibidem ad decimum quintum diem a die huiusmodi contradictionis fiendæ computando in curiam nostram regiam, nostram scilivet in præsentiam rationem superinde reddituros. Et post hæc vos seriem huiusmodi introductionis et statutionis cum contradictorum ac evocatorum si qui fuerint, vicinorumque ac commetaneorum qui præmissæ statutioni intererunt, nominibus ac cognominibus terminoque assiguato uti fuerit expedita nobis terminum ad prædictum ad relationem nostri ac vestri hominum fideliter rescribere modis omnibus debeatis et toneamini, secus non facturi. Datum in civitate nostra Alba Julia vigesimo quinto die mensis Augusti anno domini millesimo quingentesimo sexagesimo octavo.» Hiteles, papiroson levő másolatról. Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. A. 1731. 39.

{250.} Ágya Kis és Nagy, 59 telek.

Árkos, 10 telek. Valószinüleg a mai Árkos Bél mellett; a jegyzőkönyv legalább e vidékre helyezi s Ágris nevet nem ismer.

Barmód, 14 telek. Lodomér püspök levele még mint a püspök s a káptalan közös birtokát említi.*«Terra Bormow inter Episcopum et Capitulum est communis.»

Bályok. 1484-ben János váradi püspöknek, tehát Pruisznak, kastélya vala benne,*«Albertus Parvus Castellanus Castelli Reverendi in Christo Patris, domini Johannis episcopi ecclesiæ Warad Balyok vocati, in comitatu Bihar existentis.» Leleszi országos levéltár. Actor. 1484. 1. de valószinü, hogy Mátyás királynak e kedves embere csak saját személyére nyerte ama kastélyt s a hozzá tartozott birtokot; legalább semmi egyéb nyoma, hogy Bályok vagy annak része püspöki birtok lett volna. 1552-ben csakugyan már egészen a Szénásy nemzetség birtoka.

Báránd, 51 telek. 1537-ben Fráter György váradi püspök el {251.} akarta cserélni Bajony Benedekkel.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1717. 7. 8. és Ecclesiastica.15. 17. Későbbi adatok szerént Báránd évenként «adóba» beszolgáltatott a püspöknek 8 tulkot, 8 meddő tehenet, 1 csődört.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1717. 7. 8. és Ecclesiastica.15. 17.Belényes, 70 telek; vidéki tartozéka 420 telek. I. Imre püspök azon tette, hogy a belényesi ezüst bányák jövedelmében részelteti a káptalant, de már Lodomér püspöknek ama törekvése, hogy bányajogot szerezzen, amellett szólanak, hogy már akkor Belényes püspöki birtok volt, amint hogy minden valószinüség szerént a legrégibb vagy épen a legelső birtokok egyike.

Benkefalva, 11 telek. 1414-ben Menhard Miklós s Nagy Imre mint a váradi püspök benkefalvi tisztjei, Balásfi Balás, Mihályfi János, Sós László, Dobó György, Jakabfi András, Dékán Antal és Gál, Bihari Péter, Hodosi Tamás, Gughi Péter, Filke Mihály, Tégla János, Kis Pál, Biró Mihály, Nagy Gergely és Pethő Ferencz mint ugyanannak jobbágyai emlittetnek.*Leleszi országos levéltár: Actor. 1414. l.

Bél, 34 telek; tartozéka 88 telek.

Bélfenyér, 22 telek.

Bihar, 157 telek.

Bogyoszló, 26 telek.

Buchus, Nagykoh, Alsó-, Felső-Füves, 16 telek.

Csatár, 61 telek.

Dalom, 19 telek. Emlités van róla, mint püspöki birtokról 1344-ben.*Hazai okmánytár: III. 153. l.

Fel-Tót, 84 telek, tartozéka 72. – 1564-ben már zarándmegyei község. Emliti Lodomér püspök levele s 1344-ben Mátyás a váradi püspöknek fel-tóti tisztje.*FEJÉR GY.: Codex dipl. IX. 1. 234–235. ll.

Fenes, Alsó, Felső és Füzeg, 44 telek. 1294-ben püspöki birtok.*WENZEL G.: Árpádkori uj okmánytár. X. 153. l.

Fejértó, 19 telek. Pocsaj vidékén állt. 1552-ben már Bartakovics Jánosé, de az adókönyv megjegyzi, hogy azelőtt a váradi püspöké vala.

Füred, Tisza, 50 telek. Emliti Lodomér püspök halastavával együtt, melynek harmadrész jövedelme akkor még a káptalant illeté.

{252.} A Chartularium szintén a püspöki birtokok közé sorolja, megjegyezvén, hogy tizede az egri püspöké;*«præter decimas villæ Fired, quæ ad Episcopum Agriensem pertinent, sed de præsenti tenet easdem villas Episcopus noster de facto.» Batthyány-codex: I. 15. rubr. – Leges eccl. III. 233. l. püspöki birtok Zsigmond királynak 1429-iki levele szerént.*«Datum Budæ feria quarta proxima post dominicam Lætare» (marcz. 9.). Leleszi országos levéltár: Actor. 1429. 9. XVI-ik századi adaja a püspök számára tulok 8, meddő tehén 8, csődör 1, de «néha többet is adtanak».*Budai országos levéltár koncst. oszt. Ecclesiastica. 15. 17.

Gyanta, Egyházas, 20 telekből 15.

Gyepes, Magyar, s tartozékai: Nyárló, Dántelek, 22 telek.

Hidastelek, ma Hollód, 40 telek. Mint püspöki birtokot emliti a várad-előhegyi konvent egy 1326-iki levele.*«possessio ... Hydus, quæ est episcopatus Waradiensis.» Váradi püspökségi uradalmi levéltár: 1. 3. Ez oklevél szerént, melynek párja a gr. Károlyi-család levéltárában létezik (NAGY I.: Anjoukori okmánytár. II. 238–239. ll.) a Hidassal szomszédos Hodost Telegdi Miklós csanádi főispán Ivánka váradi püspöknek s általa a püspökségnek adományozá 1326-ban; de ez adomány megsemmisült, mert Hodos 1552-ben Tholdy Mihály és Bethlen Gábor birtoka.

Hosszuaszó, 10 telek. Nagy Benedek 1349-ben a váradi püspöknek hosszuaszai tisztje.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Monial. Poson. S. Claræ. 61. 18.

Ilyeháza s tartozéka: Mihellő, 16 telek. Eredetileg püspöki birtok, de még a XIV-ik században a püspökség gyepesi vajdájának kezébe jutott, midőn ezt Várad püspöke nemességre emelé, s valószinüleg ennek utódja ama Vajda Péter, kinek nevére irva látjuk 1552-ben. Igy idegenedhettek el később más püspöki birtokok is, például Venter, mely 1349-ben püspöki birtok, de 1552-ben Vajda István birtoka.

Jánosd, ma Jánosda, 42 telekből 32. István Baruch fia, továbbá Kozma Vid fia és János Lőkős fia (ugy látszik a Gutkeled nemből) jánosdi részbirtokukat lelkök üdvéért a váradi egyháznak s ezáltal a püspökségnek adák 1340-ben.*Váradi püspökségi uradalmi levéltár: 1. 7.

Jánosfalva 19 telek. Scolari András püspök 1422-iki levelében is a püspöki birtokok közt áll.*«Jobagiones nostri hungaricales in possessionibus Belenes, Tharkan, Negerfalva, Fenes, Janosfalva, Sonkolos, Wylak, Alsolmos, Felsolmos et Remethe commorantes.» Váradi káptalani levéltár: 14. 21.

{253.} Józsefháza s tartozéka: Somogy, 23 telek.

Kalácsa, 8 telek. 1344-ben püspöki birtok, amikor mint iker falu emlittetik.*«Kalacha in fine possessionis ecclesiæ Waradiensis antedi tæ similiter Kalacha nomine.» Hazai okmánytár: III. 153. l. 1386 február 6-án János váradi püspök itt időzött s erősité meg elődje Demeter püspöknek a fel-venteri biró számára adott 1349-iki levelét.*Ifj. Bölöni S. levéltára.

Kardó, 15 telekből 13. Lodomer püspök levele szerént három egyenlő részben birták: a püspök, a káptalan s a várad-előhegyi konvent.*«terra Kordu .... æqualiter tripartitur inter Episcopatum, Capitulum et Conventum Sancti Stephani.» 1552-ben már csak a káptalan volt benne részbirtokos.

Káránd, Nagy, és tartozéka: 75 telek.

Kölesér, 117 telek. Lodomér püspök levele a püspöki birtokok közé sorolja azon megjegyzéssel, hogy egy része a káptalané, de terjedelmét nem tudják;*«de villa Kwleser dicebant (eskü alatt az öregebb jobbágyok), quod Capitulum suam portionem haberet certis metis distinctam, sed qualitatem, quantitatemque ignorarent.» a Chartularium már nem emliti a káptalani birtokok között.

Keresztes, Mező. 86 telek. A Chartularium jogot tart hozzá, de megjegyzi, hogy tényleg a püspök birtokában van.*Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232. l.

Keserü, 1455- és 1481-ben püspöki birtok;*«possessio domini episcopi Waradiensis Keserew vocata.» 1481-ben pedig «Benedictus Koroh (?) officialis præfati domini Episcopi Warad in possessione Keserew constitutus.» Leleszi országos levéltár: Actor. 1455. és 1484. l. de 1552-ben Horváth Péter kezén van mind a 44 telkével együtt.

Kéza, 8 telek.

Kocyhkeskeer (igy) Bél vidékén, 19 telek.

Kopács, 1319-ben Ivánka fiáé, Imréé;*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 950. 2. de 1489-ben mint «praedium» s püspöki birtok fordul elő.*«Kopach terra episcopalis.» Váradi püspökségi uradalmi levéltár. Les közelében állt.

Ladány, Püspök, 76 telek. II. Ulászló királynak 1506-iki levele, mint püspöki birtokot említi,*HORVÁTH I.: Commentatio de initiis et majoribus Jazygum et Cuman. 136. l. – és Budai országos levéltár kincstári oszt. N. R. 988. 10. a innen vette kétségkivül előnevét is.

{254.} A XVI-ik században adajok a püspök számára: tulok 8, meddő tehén 8, csödör 1. – Már 1557-ben Parlaghy György, Miklós és Pál egyebek közt, Püspók-Ladányra is uj adománylevelet nyertek Ferdinand királytól s annak birtokába a jászai konvent által ellenmondás nélkül be is vezettetének.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1338. 49.

Latabár, 32 telek. A Chartularium szerént joga volt hozzá a káptalannak, de a püspök tartá birtokában.*Batthyány-codex: I. 16. ruhr. – Leges eccl. III. 233. l.

Mácsa. 35 telek. Lodomér püspök korában még két egyenlő részben birta a püspök s a káptalan, de később kicserélték, ugy látszik a szintén közös Besenyő felével,*»terra Besenew in duas (partes) dividitur æqualiter inter Episcopatum et Capitulum. Item terra Macha dividitur simili modo.» s 1489-ben már egészen püspöki birtok.*«Macha terra episcopalis.» Váradi püspökségi uradalmi levéltár.

Macsmolna, 10 telek. Hegyköz-Pályi közelében állt.

Mocsolya és Brondazo (igy), 14 telek.

Morsháza, 13 telek. Püspöki és Bihar közt esett.

Négerfalva, 9 telek.

Olcsa, 12 telek.

Ökrös, Magyar, 14 telek.

Ösi (Chyr), 13 telekből 9. Lodomér püspök levele két Ösit emlit, mint olyat, melyek hagyomány utján szálltak a püspökségre; de Biharmegyében egy Ős s hat Ősi falu volt. 1552-ben Chyr (2) Ősinek ama 9 telke is már Literati Imre birtokában van, de az adókönyv megjegyzi, hogy azelőtt a váradi püspöké volt.

Ösi, Pata, 20 telek.

Pata, 59 telek.

Pocsaj, 37 telekből 12.

Polánd, 2 telek.

Péterháza, 9 telek. 1355-ben mint püspöki birtok emlittetik.*Budai országos levéltár kincst. oszt. D. L. 4538. – Kolosmonoetori levéltár: Bihar. G. 1.

Püspöki, 73 telek. Lodomér levele szerént a püspök és káptalan {255.} közős birtoka; még a Chartularium is olyannak irja;*«Ad nos vero et Episcopum communiter .... pertinent istæ villæ: Pispeky ...» Batthyány-codex: I. 15. rubr. – Leges eccl. III. 233. l. de a következő században, nevezetesen Beckenschläger János püspök már saját városának nevezi.*«supra oppidum nostrum Pyspeky vocatum.» Budai országos levéltár kincst. oszt. D. L. 16570.

Pályi, Monostoros, 30 telekből 24.

Radvány, Nagy, 9 telek.

Rábé, Kis, 14 telek. A XVI-ik században évi adaja a püspök számára: tulok 4, meddő tehén 4, csődör 1.

Régen, 18 telek.

Remete, Magyar, 13 telek. Emliti Scolari András püspök levele.

Rogoz, 27 telek.

Septely, 12 telek.

Sikula, 10 telek. Mint püspöki birtokot emliti Mátyás királynak 1459-iki levele.*László egri püspök Telkiben lakó jobbágyai «manibus armatis et potentiariis ad possessionem dicti domini Episcopi Waradiensis Sicula vocatam veniendo ....» Kelt Budán «in festo Kathedræ b. Petri apostoli» (febr. 22.). Leleszi országos levéltár: Actor. 1459. 31. Minthogy e község épen a Fejér-Körős mellett esik, lehet, hogy ennek lakosai valának ama halászok, kiket II. Endre király a váradi egyháznak adományozott.*Hazai okmánytár: I. 13. l.

Solymos, Al és Fel, 33 telek. Scolari András püspök 1422-iki levele szerént is püspöki birtokok.

Sonkolyos, 14 telek. A fentebb emlitett levélben szintén előfordul a püspöki birtokok közt.

Süvegd, 5 telek. 1357-ben már birta fele részét a váradi püspök.*Gyulafejérvári országos levéltár: Bihar. II. 49.

Száldobágy, 9 telek. Mint püspöki birtokot emliti a Chartularium.*«Alchy et ... Zaldobagh ... sunt Episcopi.» Batthyány-codex: I. 25. rubr. – Leges eccl. III. 238. l.

Szent-Imre, 26 telek.

Szék, 15 telek. Bél vidékén.

Szálka, 17 telek. Várad közelében.

Széplak, 22 telek, tartozéka 107. A Fekete-Körös völgyén.

{256.} A XIV-ik század elején, mint kegyes hagyaték jutott a váradi egyház birtokába.*Batthyány-codex: I. 39. rubr. – Leges eccl. III. 245. l.

Szent-Miklós, 11 telek. Az imént emlitett Széplakkal határos; avval együtt láthatta változni urait.

Szil, 35 telek.

Szintye, 35 telek. Kis-Szintyét Beckenschläger János szerezte meg s adta a püspökségnek.

Szigeti, 19 telek.

Szőlős, 17 telek. Lodomér levele szerént a püspök s káptalan közős birtoka; a Chartularium Hidköz-, Nagy- és Kis-Szőlőst emlit s ez utóbbi kettőt nevezi közös birtoknak.*«inter ipsum vicum Venetia et villam Hydkwzzewlews dictam» és alább: «Ad nos vero et Episcopum communiter pertinent ... Zewlews major et minor.» Batthyány-codex: I. 13. rubr. – Leges eccl. III. 232–233. ll.

Tárkány, 29 telek. Emliti Scolari püspök 1422-iki levele.

Tenke, 39 telek. 1349-ben püspöki birtok.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Monial. Poson. S. Claræ. 61. 13.

Terebed. Midőn I. Lajos király 1373-ban Herpályit s tartozékait Domoszlai Miklós hevesi főispánnak adja: Terebed birtokba vétele ellen Domokos váradi püspök tiltakozik.*Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 630. 17.

Tóttelek, 15 telek. Csatár mellett.

Tulka, 26 telek.

Udvari, 61 telek, tehát a jelentékenyebb püspöki birtokok egyike. Fráter György püspök a már emlitett Báránd s Kis-Rábéval együtt ezt is el akarta cserélni Bajony Benedeknek Ohat, s más szabolcsi és hevesmegyei birtokaiért, az egyezség kőztök már létre is jött, de később bármi okból felbomlott, mert 1552-ben Udvari épen ugy, mint Báránd és Kis-Rábé a püspöki birtokok közt tünik fel.*«Nos Capitulum Ecclesiæ Waradiensis memoriæ commendamus tenore pressentium significantes quibus expedit universis, quod nos illi fassioni et concambiali permutationi, quam Reverendissimus dominus frater Georgius episcopus dictæ ecclesiæ Waradiensis, Thesaurarius et consiliarius regius, dominus et prælatus noster gratiosissimus egregio domino Benedicto de Bayon super totalibus possessionibus episcopatus ipsius ecclesiæ Waradiensis, Wdvary videlicet, Barand et Kysrabee vacatis omnino in Comitatu Byhoriensi existentibus habitis in concambium et permutationem totalium possessionis Ohath appellatæ, necnon portionum possessionarium ipsius Benedicti Bayoni in possessionibus Egyek, Zaam, Ladan in de Zabolch et Igar in Hewesiensi Gomitatibus existentibus habitarum, possessionibusque ipsius episcopatus utilitate et fructuositate equivalentibus mediantibus literis honorabilis Capituli ecclesiae Sancti Stephani prothomartiris de Promontorio Waradiensi coram nobis in specie productis ex causis et rationibus in eisdem literis clarius denotatis fecisset, – nostrum consensum præbuimus, imo præbemus benevolum pariter et assensum harum nostrarum vigore et testimonio literarum mediante. Datum feria tertia proxima post festum Penthecostes. Anno domini millesimo quingentesimo tricesimo septimo.» Alatta jobbról: «de mandato domini. nostri Regis ad relationem magnifici Johannis de Ezthar Cubiculariorum Regalium Magistri.» Eredeti, hártya, piros selyem zsinórról függött pecsétjének kevés maradványával. Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 1717. 8.

{257.} Ujlak, 36 telek. A Fekete-Körös melléki. Említi a püspöki birtokok közt Scolari András levele.

Ürögd, Nagy, 36 telek. 1319-ben püspöki birtok.*«Ireugd episcopi nostri.» A káptalan levele. Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 950. 2.

Vajda. Már a XIV-ik század első éveiben mint püspöki birtok fordul elő s több, mint két század mulva, 1546-ban Butkai Antal, Tót Mihály, Balog Mihály, Biró Demeter vajdai lakosok, mint a váradi püspök jobbágyai emlittetnek.*«item villa domini episcopi voyada.» A váradi püspök számára szedett tizedek jegyzéke. Bécsi császári könyvtár. 1062. – Budai országos levéltár kincst. oszt. N. R. 522. 38.

Vasand, 18 telek.

Vásárhely, 57 telekből 28.

Biharmegyén kivül még a püspökségnek számos birtoka volt, igy Zarándmegyében: Nádas, Kamona, Borzova, Felső-, Baran-, Alsó-Ménes, Szihatom, Swljowcza, Tekeres-Chig, Alsó-Berezthwr. Ezeket az 1561-iki s az 1552-ikihez hasonló hitelű zarándmegyei adókönyv említi.*«Budai országos levéltár kincstári oszt. Dicalis Conscriptio. Más forrás a régi Zaránd- s a mai Aradmegyében még a következő püspöki birtokokat jelöli meg bár részben az érthetetlenségig eltorzitott nevekkel, ugymint: Hodos, Alsó-, Felső-Tillód, Técsa, Szlatina, Alsó-, Felső-, Közép-Tenczegi; Berlengnya, Vasatikeha.*FÁBIÁN G: Aradvármegye leirása. I. 38. l.

Szatmármegyében: Hermanszeg, Jánk, Gyügye és Ricse. 1405-től kezdve gyakran van rólok emlités, mint a váradi püspök birtokairól,*Leleszi országos levéltár: Actor. 1405. 22. – Protocoll. Metal. II. 204. és 437. ll. – SZIRMAY A.: Szatmárvármegye esm. II. 213. 217. 252. ll. {258.} de csak felerészöket birta a püspök, másik felét a káptalan. Jánkról már a Chartularium emliti, hogy a püspök s káptalan közös birtoka lenne, de idegen kézben van.*Batthyány-codex: I. 15. rubr. – Leges eccl. III. 233. l.

Krasznamegyében: Almás és Sármező 1481-ben a váradi püspök birtokai*«ad portiones præfati domini Episcopi (Waradiensis) in possessionibus Almas et Sarmezw habitas.» Leleszi országos levéltár: Actor. 1484. l. valószinüleg a fentebb emlitett Bályok birtoklásának alapján. Továbbá Kraszna, Boroszló, Balla és Baksa községekben részbirtokok, malom és vámjogokkal, melyeket 400 arany forintért Vitéz János szerzett.*KERESZTURY J: Descript. Epp. et Capit. Varad. I. 94. és 222. ll.

Külső-Szolnokmegyében: Tur-Pásztó és Omorsa (?) mindkettőt mint a püspök birtokában levőket emliti már a Chartularium;*«Credimus etiam verisimiliter habere nobis portionem competituram in possessionibus Thwrpaztheh et Omorsa erga Episcopum habitis ex eo, quod eædem possessiones sint donatæ et legatæ ecclesiæ Waradiensi indistinctæ.» Batthyány-codex: I. 16. rubr. – Leges eccl. III. 234. l. de ez utóbbi, lehet, hogy nem egyéb, mint Zuhna, mely Turpásztóval szomszédos vala, s melyet az Aba nembeli Demeter tárnokmester 1326-ban ajándékozott a váradi egyháznak.*FEJÉR GY.: Codex dipl. VIII. 3. 67. – IX. 2. 397. s IX. 7. 137. ll. A turpásztaiak évi adaja volt: 10 tulok, 12 meddő tehén, 1 csődör, készpénz 75 frt. Továbbá Poroszló, melyet már Lodomér levele püspöki birtoknak mond, de a Chartularium idegen kézben levőnek jelez,*«Pomzlou insuper et Jank, quæ etiam apud manus extraneas habentur.» Batthyány-codex és Leges eccl. i. h. amint hogy a Rozgonyiak 1451-ben is ellenmondának, midőn a leleszi konvent az ország rendeinek parancsára a váradi püspököt s káptalant Poroszló birtokába beiktatni akará.*Budai orsz. levéltár kincst. oszt. N. R. 1017. 41.

Szabolcsmegyében: Ajak és Patroha Kwpctheleke és Doboka praediumokkal már I. Károly idejében – mint Zsigmond király 1430-ban kelt levele mondja – a váradi püspöknek birtokai.*Leleszi országos levéltár: Protocoll. Metal. II. 62–68. és 76. ll. – Zichy-okmánytár: IV. 291. 293. 443. 485. 569. ll. – NAGY I.: Anjoukori okmánytár. II. 73. l. 1323. éven innen szállhattak a váradi egyházra, mert az idézett évben még Patroh {259.} Magyar Pál királyi apród birtoka volt.*NAGY I.: Anjoukori okmánytár. II. 73. l. Vitéz János püspök, mint tudjuk elcserélte a Várday-akkal ezek Bálványosváráért s 1549-ben mind Ajak mind Patroh Várday-birtok.*Budai országos levéltár kincst. oszt. Szabolcsmegye Dicalis Conscrip. 1549.

Pest- és Nógrádmegyében: Kerepes, Lőrinczi, Szada, Veresegyház. Az utóbbi három, mint láttuk, Farkas Bálint püspök hagyományából jutott a váradi egyház birtokába, később pedig Kerepessel együtt a püspök birtokában látjuk.*Buday Pál Nógrád, Pest, Pilis, Heves, Zsolt és Csongrád megyék táblabirája 1643-ban kötelezi magát, hogy a váradi püspökség Nógrád és Pest megyékben levő «jószáginak, nevezet szerént: Lőrinczinek, Kerepesnek, Zadanak és Veresegyháznak gondviseléseket felvállalja ....; az árendát pedig az szokott accidentiákkal Rosnay János uram kezéhez Nagyszombatba a jobbágyokkal felszolgáltatom.» Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Ecclesiastica. 15. 16. és 17. A kerepesiek a püspöknek tartoztak adni készpénzül 18 forintot, emellett tisztességes ajándékkal bemutatni magukat.*Buday Pál Nógrád, Pest, Pilis, Heves, Zsolt és Csongrád megyék táblabirája 1643-ban kötelezi magát, hogy a váradi püspökség Nógrád és Pest megyékben levő «jószáginak, nevezet szerént: Lőrinczinek, Kerepesnek, Zadanak és Veresegyháznak gondviseléseket felvállalja ....; az árendát pedig az szokott accidentiákkal Rosnay János uram kezéhez Nagyszombatba a jobbágyokkal felszolgáltatom.» Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Ecclesiastica. 15. 16. és 17.

Erdélyben: Bálványosvára Doboka, Kolos és Közép-Szolnokmegyében levő tartozékaival, melyet Vitéz János püspök szerzett meg a Várday-aktól részént csere, részént vétel utján,*Leleszi országos levéltár: Actorum. 1492. 29. s mely miután Frater György püspök ujra épité: Ujvár nevet nyert, ma Szamos-Ujvár.*Magyar történelmi tár: I. 262. l.

Ezekenkivül, mint Várad minden házához, ugy a püspöki palotához is tartoztak bizonyos birtokok a város határán. Nevezetesen negyvenhárom hold szántóföld; továbbá négy darab szőlő, melyeknek elseje «Szent-László szőlejének» nevezteték; több vizi malom majd négy, majd öt köre; végre egy kert, mely a vár falain kivül a Királyfia-bástya környékén terült el.*«Item in territorio Varadiensi terræ arabiles 43 idest I(ugera). Vineæ ad arcem Varadiensem ab antiquo spectantes: Vinea Sancti Ladislai Num. 1. – Regh mises (?) 1. – Berantho (?) 1. – Sarkad szőle 1. – Molendina: 1. Szegethi vocatum cum quatuor rotis. – 2. Sypos Varadiense ad 4. rotas. – 3. Kemevis (?) malom erat 3 rotarum. – 4. Hajoiense erat 5 rotarum. – 5. Bihariense erat 5 rotarum, quod nunc (1600) per Commissaries est erectum; vertitur una rota, sequenti vero hebdomada erigitur et secunda. – 6. Lőkös, haziense erat 4 rotarum, quod nunc noviter erectum, pellit unam rotam. Item est hortus in eodem oppido circa propugnaculum arcis «Kiralyfia bastya» vocatum qui nunc (1600) sepibus denuo est circumseptus.» Budai országos levéltár kincst. oszt. Urbariarum et Conscriptionum. 36. 34.

{260.} Némely birtokok, melyek már a XI–XIII-ik században emlittetnek mint Kötvélyes,*Zichy-okmánytár: I. 1. l. továbbá Kupa Baj vidékén, a régi Zarándban;*WENZEL G.: Árpádkori uj okmánytár. VI. 505. és 548. ll. Lodomér Biharmegye déli tájain;*WENZEL G.: Árpádkori uj okmánytár. VI. 505. és 548. ll. Gyimolt Győrmegyében;*Lásd alább: KÁPTALANI BIRTOKOK. Fudi egy része Várad mellett,*«In villa fudy dominus Episcopus .... or (quatuor?) habebat mansionum vinitatores.» Lodomer püspök 1273-iki levelében a váradi egyház idős jobbágyainak vallomása. Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 378. stb. később eltűnnek a váradi egyház birtokainak sorából, mert vagy nevet változtatnak vagy mint Gyimolt, csere s birtokrendezések utján mások kezébe jutnak.

#### Tizedek, vámok s egyéb jövedelmi források.

A középkorban maga az állam fentartása eszközeit leginkább termesztményekben s szolgálmányokban nyerte a lakosoktól; hasonlóképen az egyház. Szent-István király az egyháznak országa terményei tizedét ajánlotta fel; ur, nemes, polgár és jobbágy, bor, buza, köles, árpa, zab terméséből, nemkülönben méhei s bárányaiból tizedet tartozott adni; mely törvény alól csak némely monostori birtokok valának kivéve s a keleti egyház hivei. Vegyesházi királyaink korában már több kivétel történt. A tizedszedés joga a püspököt illette, aki ameddig főpásztori hatalma ért, érvényesité e jogát.*«Decimæ sunt consectarium iuris Diścesani.» KOLLER J.: Historia Episcopatus Quinqueecclesiarum. I. 56. l. És ez oly szigoru szabály gyanánt tartatott, hogy például, ha valamely községről tudjuk, hogy melyik püspöknek fizette tizedét? egyházmegyei illetőségéről azonnal tisztában lehetünk.

A váradi püspök tizedjoga kiterjedett Bihar- és Békésmegyék egész területére s kétségkivül Zarándmegye azon éjszaki részeire is, melyek a váradi püspökséghez tartoztak s talán épen a tizedjog nagyobb biztositása végett is befolyásosabb püspökeink, mint Fráter György idejében Biharmegyéhez csatoltattak.

A váradi püspök tizedjövedelmeiről már korán, a XIII-ik század végső éveiből maradt reánk egy jegyzék, mely helyrajzi tekintetben {261.} felette fontos s egyes községek, sőt vidékek culturalis állapotát is megvilágitja és azért alább még egész terjedelmében közölni fogjuk; de mert e jegyzék nem teljes s amellett még az általa használt terménymérték is ma már alig határozható meg: a tizedek összes mennyiségéről kellő tájékozást nem merithetünk belőle. Az bizonyos, hogy miután egyes községek, mint az érintett jegyzékből látható, nagy mennyiségü szemes életet szolgáltattak be, igy Szőlős 30, Szent-Miklós 36, Olaszi 75, Csatár 90, Püspöki pedig már 184 köblöt, – bizonyos, hogy különösen buza és bor jó termés idején óriási mértékben gyűlhetett egybe s megtölté a váradi vár magtárait s pinczéit.*«Domus farinæ ... item secunda, tertia, quarta domus una cum domibus Avenæ et Bladorum, necnon Arvinæ» mondja a váradi várról 1600-ban szerkesztett leltár. És ismét: «Ordo vinorum Suæ Maiestatis in arce Varadiensi: In cellario Stabuli 50 vasa. – ln cellario Caulium 9 vasa. – In cellario Uj-pincze 17. vasa. – In cellario Steppan U (Ur?) 62 vasa. – Ibidem Kis-Pokol 14 vasa. – Nagy-Pokol 29 vasa. – Cellarium Csatár 53 vasa. – Cellarium annonare sub domo Provisoris 6 vasa. – Cellarium aceti 60 vasa. Csak a teli hordók vannak felemlitve. Budai orsz. levéltár kincst. oszt. Urbariarum et Conscript. 36. 34. – A tizedeknek különféle nemei s módozatai valának, mint például az egri püspökség 1561. és 1271-iki szabadalomlevelei szerént (FEJÉR GY.: Codex dipl. IV. 3. 42. és V. 1. 156. ll.) a zsellérek, kiknek t. i. külső telkök nem volt, egy ezüst pondust fizettek vagy az ugynevezett kis-tizedet, mely a főzelékek, len, kender tizedéből állt; továbbá minden nemes csűrétől egy fertő, minden jobbágytelektől egy csirke, minden ludnyájtól egy liba járt; a tizedeket Szent-István napján kezdék szedni a már csűrökbe hordott életből és Szent-Márton napjáig mindenki tartozott eleget tenni, különben közigazgatásilag hajtaték be rajta, de a tized pénzen is megváltható vala stb. stb. Mindezekről azonban a váradi püspökség irataiban semmi emlékezet, azért azok taglalásába nem is bocsátkozunk. Nagy összeget azonban a termények bármily tekintélyes mennyisége sem képviselt, mert a közlekedési eszközök akkori hiányossága miatt csak a helybeli s közel vidéki piaczokra voltak szoritva, bőség idején pedig alig valának értékesithetők.

Későbbi időből, nevezetesen 1561-ből már biztosabb tudósitásunk van a begyült tizedekről, de ismét nem teljes, a mennyiben csupán az egyházmegye egy szerényebb részének, Békésmegyének tizedfizetéseiről értesülünk. E megyéből az idézett évben összesen bejött buza 420 simándi köböl s 1 véka, árpa 108 köböl s 3 véka, bárány 1116 darab, méh 47 kas. Bort még ekkor a megyében, ugy látszik nem termesztettek, különben szólna róla a kérdéses tizedjegyzék, mint a {262.} szomszéd Zarándmegyéről irja, hogy ott ugyanazon évben az egri püspök számára tized fejében 1987 köböl s 3 pint bor gyült be.*«Comitatus Bekes decimæ Episcopi Waradiensis: Az dezma buza cubuli symandienses 420. quarta 1. – dezma arpa cubuli symandienses 108. quartæ 3. – dezma baran 1116. – dezma meh 47.» Kerechenyi László 1562 junius 21-ikén Gyulavárában kelt levelének melléklete. – «Comitatus Zarand decimæ Episcopi Agriensis: Az dezma buza cubuli Symandienses 411. quartæ 3. – dezma arpa cub. symand. 87 1/2 quarta 1. – dezma baran 545. – dezma meh 4. – dezma bor cubuli 1987. pintæ 3. Budai országos levéltár kincst. oszt.

De a tizedek beszedése sok bajjal járt még a korábbi századokban is,*1459-ben Vitéz János váradi, s Héderváry László egri püspök emberei közt Csepe ugocsamegyei falunál a tizedek miatt véres verekedés történt. SZIRMAY A: Comitatus Ugochiensis. 29. l. annál inkább a középkor végével, midőn a régi egyházi s állami rend bomlásnak indult, s azért gyakran megtörtént, hogy a püspökök tizedjövedelmeiket egyes világi uraknak adák bérbe, megelégedvén inkább a csekélyebb, de nyugodalmasabb bérösszeggel. Igy Zabardy Mátyás püspök békésmegyei tizedeit Mágocsy Gáspár gyulai kapitány vette ki, de a bérösszegről nincs határozott tudósitásunk, csak maga Mágocsy emlit annyit, hogy «fő lovat s egyebet is» adott a püspöknek; de Zabardy utódjának, Forgách Ferencznek már négyszáz forint bért fizetett évenként.*Mágochy Gáspár tornai főispánnak Torna várában 1563. nagy-pénteken kelt levele. Budai orsz. levéltár kincst. oszt. A bérlet, ugy látszik, nem volt háladatlan és azért Gyula kapitányai mintegy örökségképen szállíták azt egymásra; legalább nyoma van, hogy Mágocsy távozta után Kerecsenyi László folytatta a bérletet s évi ötszáz forintban s egy ötven forint áru szőnyegben már meg is egyezett Forgách Ferencz püspökkel.*«pro florenis quingentis et tapeto uno valoris florenos quinquaginta» Kerecsenyi Lászlónak kelet nélküli levele a királyhoz, melyben még ő felsége kérdésére jelenti, hogy a dézma értéke előre meg nem határozható, mert az az időjárástól s ennek következtében a termés minőségétől függ; «hoc anno – mondja levele végén – scio quod omnia bono modo procedent, nam in illis ditionibus dum pluviæ continuantur, omnia victualia abundant, dum autem siccitas temporis est, in illis partibus est penuria magna omnium victualium.» Egy másik magyar levelében, mely a gyulai várban 1562 junius 21-ikén kelt, tudósitja a magyar királyi kincstárt, hogy «az tavalyi esztendőben mind az váradi pispekséghez való dézmát, mind az egri pispekséghez valót beszedettem» valamint az előtte gyulai kapitányok is beszedék s arról való számadást is beküldte, melyből megláthatja a kincstár: «mint keljen megelégiteni az pispek uraimat.» Most ott «az bárány nem drága, miérthogy mostan apró; hetével s nyolczával is megveszik egy forinton.» Késón válaszol, mert «az posták szinte ide alá nem járnak, hanem csak Kassáig jönnek és némelyek Egerbe mennek és aztán onnan .... kerül ide alá az levél.» – Végre egy harmadik 1563 april 23-án «in arce nostra Nikilspwrgh» kelt levelében tudósitja a királyt, hogy a váradi püspök békési tizede megéri az 550 forintot, annyit bárki is megadna érette, megadhatja ő felsége is annál inkább, mert «sua Dominatio Reverendissima (Forgách F.) in aula Suæ Cæsareæ Maiestatis ... continua esse debet, ubi graves expensas facere cogitur.» Budai országos levéltár kincst. oszt. Ecclesiastica. 16. 29. – 15. 7. és 9.

{263.} Azonban a tizedekből begyűlt összegek nem állottak kizárólag a püspök rendelkezésére, mert azok negyedrésze már VIII. Bonifácz pápa intézkedése szerént a tizedfizető községek lelkészeit illette, s ez intézkedés századok multával is érvényben volt.*THEINER Á.: Monumenta Hung. II. 552. l. Amit a Chartularium emlit, hogy Meszesi Demeter püspök a tizednegyedet saját magának tartotta meg,*Batthyány-codex: I. 18. rubr. – Leges eccl. III. 236. l. az csak ideiglenes jogsérelem lehetetett, mely előbb vagy utóbb, de mindenesetre orvoslást nyert.

A tizedek mellé méltán sorozhatók a vámjövedelmek, de amelyekről még hézagosabbak a tudósitások. Imre király 1198-iki levele emliti, hogy már Szent-László Biharmegye vámját a váradi egyháznak adományozá, hogy püspök és káptalan fedezzék belőle szükségeiket,*«tributum castri bychor de Kewres ad usum episcopi et fratrum ecclesiæ waradiensis ex donatione beati Ladislai regis tempore suæ fundationis collatum ... confirmamus.» Hazai okmánytár: VII. 2. l. s ez adományt Imre király Zaránd-, továbbá Ujvár-, Heves- és Békés-megyék vámjának azon részével toldotta meg, mely még a királyt illeté.*Lásd e munka I. kötetét 85. l. 2. jegyz. Ezek közől Bihar-, Békés- s Zarándmegyék vámjait a XIII-ik század második felében még békével birhatá a váradi egyház, mert Lodomér püspök 1273-iki levele nem emliti a kétséges birtokok között; továbbá Abaujvár- és Hevesmegyék vámjától sem esett még el, amennyiben az idézett levél a legöregebb jobbágyok tanuvallomásai után feljegyzi, hogy Abaujvár vámja a káptalant, Hevesmegyéé pedig a püspököt illeti egészen, t. i. egészen azon rész, mely a király adományából a váradi egyházra szállt;*A vámok egész összegéről már csak azért sem lehet szó, mert Abaujvár- és Hevesujvármegyék vámjainak tizedét az egri püspökség birta. «ltem decimam partem onmium tributorum, per quemcumque exigi consvetorum in comitatu videlicet .... Abaujvár .... Hevesujvár.» mondja e püspökség 1271-iki szabadalomlevele. FRJÉR GY.: Codex dipl. V. 1. 157. l. de III. Endre uralkodásának, vagy {264.} az erre következő kornak zavaraiban még a békés, zaránd sőt biharmegyei vámok is idegen kezekbe jutottak. I. Károly király, ugy látszik, igyekvék legalább ez utóbbiakat a váradi egyháznak visszaszerezni, s I. Lajos mingyárt trónra léptével vissza is adá, sőt ki is egészité; de sikertelenül, vagy legalább nem tartós sikerrel, mert a még I. Lajos korában készült Chartularium e vámokat «kevés kivétellel» a többi megyebelieket pedig egészen az elidegenitett birtokok közé sorolja.*«Sunt et alia tributa, quorum dominium ab ecclesia nostra est alienatum, videlicet duæ partes tributorum Comitatus Byhoriensis et Circa Zarand exceptis paucis; item tributa, quæ in Gomitatu novi Castri tam circa ipsum novum Castrum, quam circa Heves, et in Comitatu de Abawywar et de Bekes colligitur.» Batthyány-codex: I. 25. rubr. – Leges eccl. III. 238. l. – E munka első kötele 178. l.

Miben állt e kevés kivétel? s általában mit jövedelmeztek e vámok Szent-László egyházának? arról mélyen hallgatnak történeti forrásaink; csupán annyit emlitenek, hogy a jövedelmek két része a püspököt illette, harmadik része pedig a káptalant.*«in duabus partibus Episcopo et in tertia parte nobis» Capitulo donavit rex. Batthyány-codex: I. 2. rubr. – Leges eccl. III. 222. l.

Ezekenkivül még más jelentékeny vámok birtokában is volt a váradi egyház. Ilyenek valának:

Várad-Velenczén, mely eredetileg a szomszéd Szőlősön volt felállitva, de miután Fenena királyné a váradi egyháznak adományozá, Váradra tétetett át s róla az utcza, melyben felállittatott, Vám-utcza» nevet nyert. Jövedelmezőségét mindennél jobban mutatja azon körülmény, hogy az Erdélylyel folytatott kereskedés e vámon ment keresztül. Tavaszszal, Szent-Benedek napján szokták bérbe adni.*«quod quidem tributum tandem de ipsa Zewles ... in Waradinum, locum scilicet Venetia appellatum, translatum extitisset.» Nagyszebeni városi levéltár: U. II. 382. – E munka I. kötete 156. l.

Bihar városon. Az 1600-ik évi leltár szerént értékes egy vám, amennyiben néha hatszáz forintot is jövedelmezett évenként.*Budai országos levéltár kincstára: osztály: Urbariarum et Conscript. 36. 34. Bérbeadásának napja áldozó-csütörtök.

Zilah és Szeged városok vámja, melynek, valamint az előbbenieknek {265.} jövedelme is két részben a püspököt, egy részben pedig a káptalant illette.*«Tributi ... in vico Wenetia et in via Wamwcza exigi consveti, quod in festo sancti Benedicti de mense Martii, et tributi villæ Bihar, quod in festo Ascensionis Domini locantur, item tributi, quod in villa Zylah et tributi, quod in Sceged exiguntur, – pars tertia nos (Capitulum) contingit, duabus partibus eorundem Episcopo deputatis.» Batthyány-codex: I. 25. rubr. – Leges eccl. III. 238. l.

Széplak és kerületének vámja, mely a Fekete-Körösön szedetett, a püspök és káptalan kőzött két egyenlő részben oszlott meg s a káptalan az őt illető részt Szent-György napján szokta bérbe adni. Ezeket a püspök és káptalan a Chartularium keletkezésekor s valószinüleg az egész középkoron át békével birta.*«tributum in villa Sceplak et eius districtu super fluvium nigri Crysii decurrentibus, in festo S. Georgii, quoad portionem nustram (Capituli) locari consvevit, inter nos et Episcopum æqualiter dividitur; hæc omnia pacifice et quiete possidemus.» Bátthyány-codex: I. 25. rubr. – Leges eccl. III. 238. l. De voltak még egyéb vámok is, igy:

Poroszló község s a tordai sóbányák vámja. Ez utóbbit talán azon kétezer darab kősó helyett nyerte a váradi egyház, melyet II. András király 1233-ban még minden évben kiadatni rendelt, amint általában Árpádházi királyaink nevezetes sómennyiséget bocsátottak a magyar egyház rendelkezésére;*THEINER Á.: Monumenta Hung. I. 118. l. de utóbb megszűnt ez általános sóadományozás s a Chartularium keletkezése korában már a tordai, valamint a poroszlai vámjog is, mely a püspököt s káptalant egyenlő részben illeté, a megszüntek közé tartozott.*Tributa alienata: «tributum villæ Porozlo, necnon salifodinæ in Thorda, quæ nobis et Episcopo debentur.» Batthyány-codex: I. 25. rubr. – Leges eccl. III. 238. l. Várad püspökei azonban még a XV-ik században is feles sómennyiséggel rendelkeztek;*E munka I. kötete 293. l. 3. jegyz. de hogy mily forrásból? a tordai jogot nyerték-e vissza vagy pedig az erdélyi kereskedés vámjából nyerték-e? ki nem mutatható.

A vámokhoz nevezetes földesuri haszonvételek is csatlakoztak igy a halászat, mely kivált Tisza-Füred határán volt jelentékeny s hasznának egyharmada a káptalant illette;*Lodomér püspök fentebbi levele. e továbbá a húsmérés s a {266.} majd minden faluban létezett «sernevelő-házak», melyek a napjainkban oly méltán hírhedt pálinkamérések helyét foglalták el.

A jobbágyok azonkivül, hogy a püspök majorsági földjeit s szőleit művelék, szintén tekintélyes jövedelmet nyujtának részént földbérben, részént termesztményekben s ugynevezett ajándékokban, amint azt még látni fogjuk.*Alább a káptalani birtokoknál s az egyes községeknél; mert teljes kimutatás nem maradt reánk.

Volt-e a püspökségnek jövedelme a Várad városában létezett fürdőkből*A Chartularium a káptalan váradi birtokai közt emlit «unam turrim, ubi olim erat balneum lapideum, quod Demetrius episcopus occupaverat.» És ismét «unum balneum iuxta pontem, quo itur in vicum Olazy». Batthyány-codex: I. 27. rubr. – Leges eccl.. III. 239. l. s nevezetesen azon hévforrásokból, melyek a város közelében, a Somlyóhegy alján fakadtak s az egész középkoron át «Szent-László fürdője» név alatt voltak ismeretesek? adatok hiányában biztosan meg nem határozható, de valószinü. Szent-László fürdeje legalább nagy látogatottságnak örvendett; nemcsak betegek, hanem egészségesek is ohajtoztak üditő forrásaihoz.*Lásd alább: HOMOROGI FŐESPERESSÉG – HÉVJÓ.

Hasonlóképen ismeretlen a belényesi ezüstbányákból befolyt jövedelem mennyisége; csak az bizonyos, hogy e bányák Imre püspök nagylelkű osztálya után is virágozának.*E munka I. kötete 162. l. 1842-ben emlités van Székesfejérvári Jakabról, ki a belényesi aranybányában Báthory András püspök pénztárnoka volt;*«Johannes babos dictus .... decimator domini Andreæ episcopi cum Jacobo Albaregali exactore pecuniarum ouri foginæ (igy) de Belenos.» Budai országos levéltár kincst. oszt. Monial. Poson. 41. 6. – D. L. 3533. a még későbbi Chartalarium pedig ezüst, ólom és vasbeli jövedelmeit emliti,*Batthyány-codex: I. 26. és 28. rubr. – Leges eccl. III. 239. l. amik legalább részben kétségkivül a püspöki bányákból folytak be s azoknak fokozatos emelkedését s gazdagságát jelezik.

A XV-ik század történeti emlékei hallgatnak e bányákról, de a kővetkező század első évei ismét felvetik emléköket. Ekkor azok művelését Thurzó János a körmöczbányai kamaragróf vette kezeibe*E munka I. kötele 341. l. s ez ép oly vállalkozó szellemű, mint szakképzett és szerencsés férfiu fejleszthette {267.} ki itt a bányaipart annyira, hogy azt a következő kor mostohasága sem vala képes megsemmisiteni s Belényes réz- és vaskohói 1600-ban is működésben vannak.*Érdekes a kimutatás, mely a belényesi vas- és rézbányák személyzetéről, azok fizetése s munkájok eredményéről 1600-ban készült. «Magistri et servitores Fabri Mallei: Bene magister fabrorum», heti fizetése 2 magyar forint, melyből, ha dolgozik, kikap egy forintot, a másikat angariakor, valószinüleg évnegyedenként. – Vidus Joon «magister destillatoriæ fornacis, quæ si fluit bene, sin minus, laborat in malleo cum cæteris fabris» fizetése hetenként 1 1/2 forint, melyből a felet kikapja, az egészet angariára. – Koman Miklós heti fizetése 1 frt 15 denár; 50 denárt kikap, a többit angariára. – Turza Mátyás és Idus Peterko fizetésök hetenként 75 denár. «Isti iuxta eorum conscientiam et fidem Deo et suæ Maiestati debitam fatentur: per unam diem et noctem – ita tamen, si omnia necessaria aquarum, carbonum adsunt – non plus, quam quinque centenarios ferri posse ipsos elaborare. Die sabbathi non laborant. Ferri lapides in fodina quaerunt et eruunt subditi. Unum centenarium ferri datur florenis 4. Ad fabros exponitur per hebdomadam 7 fl. 50 dr.» – A rézbányánál: Rigil József «Kohmester» heti fizetése 1 forint 75 dr. – Pramerid Ferencz, fizetése ugyanannyi. – «Bartus Spraiczer magister» heti fizetése 2 forint. Ennek fia hetenként kap 1 forint 50 drt. – Kopasz Mihály ugyanannyit. – Hotmany György «Baniaz mester» heti fizetése 1 forint 50 dr. «kozlpenz» 75 dr. – Varga András fizetése 1 forint 50 dr. – Pucza Márton 1 forint 60 dr. – Bajora János 1 forint 60 dr. – Ördög János 1 forint 50 dr. Ezeken kivül szénégetők hatan, kik 1 forintért 12 kosár szenet tartoznak adni; a szenet a hegyekről lóháton hozzák le. – Ezek után jönnek «Sadarok» hárman; ácsok ketten; «Hantarok» ketten; «Zungarok» vagy Lungarok? hatan; kovácsok ketten. – «Magistri Cupri: Michael Rézműves, Albert mester. Istis duobus magistris; quum laborant, ex centenario cupri Sal Rez vocati solvunt illis florenos 3. pro tabula cupri florenos 2. – Nicolao Literato Curatori inter laborantes est solutio ad duos equos, ad singalum equum quolibet mense dantur illi fl. 4. Kosztpénz hebdomadatim dantur denarii 75. – Alter servitor: Janki per hebdomadan habet fl. 1. kosztpénz 50 dr.» Budai országos levéltár kincst. oszt. Urbariarum et Conscript. 17. 6. – V. ö. Ecclesiastica. 15. 15.

És itt meg kell jegyeznünk, hogy ámbár e bányák az egész középkoron át belényesieknek neveztetnek, e név alatt nem maga Belényes városa, hanem annak vidéke értendő, mely a nevezett városkával, mint központjával egy uradalmi testet képezett s a váradi püspök ős birtokaihoz tartozott. E vidéknek Belényesen felül emelkedő bérczeiben fejlődtek ki ama sokat emlegetett bányák, nevezetesen a vastermelés a mai Vaskoh, a réztermelés pedig a mai Rézbánya helyén. Ez utóbbi helyen állottak a püspökség ezüst s aranybányái is.

Hátra van még a püspök jövedelmeinek két forrása, melyek {268.} egyike a megyei papság fiui szeretetéből, másika a hivek vallásos kegyeletéből fakadt.

A középkor papjai javadalmokhoz képest minden évben kisebb-nagyobb összeget nyujtának be a püspöknek s ezt szeretet-adománynak, vagy ama kor iratai szerént «charitativum», «charitativum subsidium»-nak nevezék. A váradi püspökség papjainak ily szeretetadományáról már ama XIII-ik századi tizedjegyzék mellett maradt reánk egy tudósitás, nem teljes ugyan ez sem, de mégis felette érdekes, és igy méltó arra, hogy egész terjedelmében bemutassuk.*

Archidiaconatus Humuruk.

In Sauli dimidia marca.
In Kordo viginti denarii.
In Bercenus (? Belenus = Belényes?) ferto.
Item Zeplak ferto.
In Janusd uncia.
In Evsy episcopi uncia.
In Patafaya uncia.
In Madaraz uncia.
In villa filiorum Marcelli XX denarios.
In Rodvan uncia.
In villa Danela (Ugra) uncia.
In Ruyd (Rojt) uncia.
In Tamasy uncia.
In Bykach uncia.
In Zekulteluk uncia.
In Posalaka uncia.
In Irugd uncia.
In Keruszeg uncia.
In Gyaran uncia.
In Gyurklaka (Gyéres) uncia.
In Sancto Andrea uncia.
In Sancto Michaele fertonem.
In Wrusy uncia.
In Lesuy (igy) unciam.
ln Archidiaconatu Byhoriensi summa sacerdotum.
In villa Aka fertonem.
In Bolch fertonem.
In Wanchud unciam.
In villa Zudus unciam.
In Maria dimidiam marcam.
In Priuardhyda unciam.
In Tamasy unciam.
In Hudus fertonem.
In Zalard fertonem.
In Adrian fertonem.
In Choay (Csohaj) unciam.
In Puklusteluk fertonem.
In Mykche fertonem.
In Sancto Lazaro unciam.
In Kyraly ferlonem.
In Zeplok fertonem.
In Moch fenonem.
In Behnezeu unciam.
In Sethur (Sitér) fertonem.
In Chatar fertonem.
In Kuachy unciam.
In Byhor dimidiam marcam.
In Fulpaul unciam.
In Pyspuky dimidiam marcam.
In Bors fertonem.
In Adam unciam.
In Myxe unciam.
In Sancto Johanne abbas cum sacerdote parochiali marcam.
In Artand unciam.
In Bezermen fertonem.
In Zakal unciam.
In Zamto unciam.
In Woyuoda fertonem.
In Pochej (Pocsaj) unciam.
In Star (Esztár) fertonem.
In Gabrian fertonem.
In Erpaul unciam.
ln Sarano unciam.
In Perch fertonem.
In Zebus (Szepes) fertonem.
In Debruchun dimidiam marcam.
In Bogus fertonem.
In Nyrpaul cum preposito fertonem.
In Leta dimidiam marcam.
In Kenez unciam.
In Nogmihal (Mihályfalva) fertonem.
In Zoloch unciam.
In Odun unciam.
In Kereky unciam.
In Kaga fertonem.
In Gyozeg (Diószeg) dimidiam marcam.
In Egged fertonem.
In Weed unciam.
In Mendscent unciam.
In Archidiaconatu de Kalota.
In Keer fertonem.
In Fudy fertonem.
In Jeneu fertonem.
In Thelegd fertonem.
In Bertem unciam.
In Baraud unciam.

Bécsi császári udvari könyvtár: Codex. 1062. folio 118. a. Másolta Barabás S.

{269.} E tudósitás az egyházmegyének csupán három főesperesi kerületéből, tudniillik a homorogi, bihari s kalotaiból sorolja elő a községeket, illetőleg azok papjait, nevezetesen az elsőből huszonnégyet, a másodikból ötvennégyet, a harmadikból hatot; holott egyéb, kétségtelen adatok szerént mind e kerületek legalább még egyszer annyi lelkészi állomást számláltak. De a töredékes, csupa nevekből és számokból álló feljegyzés mégis mily vonzó képet tár elénk ama régi korból, hatszáz év előtti időből!

Biharmegye 84 községének papjait látjuk közeledni s mindenik kezében ott van szeretete adománya, melyet főpásztora számára hoz. Elül jön a Várad melléki Szent-János apátja a községi lelkész társaságában; ketten hoznak egy márkát.*Az itt szóban levő márkában volt 4 forint. Követik őket nyomba Debreczen, Bihar-Püspöki, Nagy-Marja, Léta, Diószeg lelkészei, mindnyájan a bihari főesperességből, s mindenik egy-egy fél márkával; a homorogi kerület lelkészei már szegényebbek, ott csak az egy sályii lelkésztől telik egy fél márka, a kalotai főesperességből pedig már egytől sem; ezeknek még a legtehetősebbjei, a telegdi, jenei, kéri, fudii lelkészek csak egy negyedrész markát adnak, de a Sebes-Körös völgyén aránylag mégis több a középszerű javadalom, mint Homorog vidékén, mert itt huszonnégy lelkész között csak ketten: a széplaki s belényesi lelkészek adnak egy negyedrész márkát, a többiek pedig, huszonnégy közől tizenkilenczen, a márkának tizenketted, a kardai s marcziházi lelkészek meg épen huszadrészét. Ily szerény adománynyal a bihari főesperesség lelkészei közől egy sem fordul elő.

{270.} Mily összeg gyült be évenként a szeretetadományokból? adatok hiányában meg nem határozható; de az idézett kimutatás összege, mely a vidéki papságnak mintegy negyedrészétől folyt be, meghaladja a tizenöt márkát, és igy ha ez összeget négyszeresen veszszük s ehez a legtehetősebbek, a központi egyháziak adományát is hozzá számitjuk, oly összeget nyerünk, mely közet jár a száz márkához.

Végül volt egy nap minden évben, mely Váradnak, sőt az egész hazának egyik legkedvesebb ünnepe vala, és ez Szent-Iván-havának 27-ike, Szent-László szentté avattatásának napja volt. Várad székesegyháza megtelt akkor a szent király tisztelőivel, köztök nem egyszer a legelső magyar emberrel, a királylyal is, de főurak, kivált főrangu hölgyek sohasem hiányozának. E napon rendszerént Szent-László városának főpapja végezte az isteni tiszteletet s miséje közben, mingyárt evangeliom után felkelt s megindult az ajtatoskodók serege, elül a király, nyomában a főranguak, majd a nép vénei, végül az egyház kincsei, a szegények; ősi szokás szerént körüljárták az oltárt s mig a főpásztor kenyeret és bort áldozott fel Istennek, ők is letették áldozatukat az oltárra; a szegények talán csak egy fillért vagy egy szál viaszgyertyát, de akinek Isten többet adott, azok arany, ezüst kelyheket, kereszteket, kupákat, serlegeket, bársony szőnyegeket, drága miseruhákat, oltárékitményeket stb. Ezek, valamint a gyertyák s fáklyák is a székesegyházra szállottak; a többinek fele része a püspököt illette.*«Omnes etiam oblationes, quæ pia liberalitate fidelium ad sanctissimas reliquias sancti Regis Ladislai in utroque eiusdem: translationis scilicet et depositionis .... festo .... offeruntur, in quibuscunque rebus consistant, præter dimidiam partem oblationum festi translationis sancti Regis Ladislai, quæ Episcopum nostrum contingit, ad nostram (Capituli) communitatem pertinent. – Ciphis vel aliis jocalibus argenteis videlicet duas marcas argenti singulariter ponderantibus, item crucibus, calicibus, purpureis tapetis, ornamentis altarium et sacerdotalium et his similibus per Regem, Reginam et liberos Regales et alios quospiam offerendis, ad usum ecclesiæ nostræ –, illis vero, quæ ad luminaria pertinent sive in lucernis, dupleriis et candelis, sive in cera in dictis festivitatibus vel alio quolibet anni tempore ad reliquias sancti Ladislai offerendis ad usum luminariorum more solito deputatis.» Batthyány-codex: I. 28. rubr. – Leges eccl. III. 240. l.