# XXV. Verőfény és árnyék.

A sarkkör egyik legérdekesebb tüneményét a hőmérsék különbségei alkotják. Már több helyen érintettem azt a sajátságot, hogy már egy méternyi emelkedésnek verőfényes és árnyékos oldala között az ellentét akkora lehet, hogy amott virág nyílik, emitt embert biró kemény hó van.

Nekünk, kiknek teste a magyar nyárhoz volt alkalmazkodva, nyomban föltűnt a ragyogó juliusi napokon, a mikor a Nap a verőfényen érezhetően tüzdelt, hogy az árnyékban mégis fázkolódtunk; szóval ennek a sarkköri nyári melegnek nem volt semminémü tikkasztó, izzasztó tulajdonsága, az legkevésbbé, mely az árnyékra is kiható volt volna.

Láttuk már, hogy julius 14-én, a mikor Tromső ifjúsága a tengerben való fürdésre fogta a dolgot, délben a Nap hőmérséke + 26,5°C. volt, holott a tenger vize a felületen csak + 9° C-t mutatott* s így a különbség 17,5 ° C-t tett.

Julius 15-kén megmértem a Nap melegét, továbbá a sugárzó meleget oly fapalánkon, a melyre a Nap folyton tüzdelt; végre az árnyékban való hőmérséket:

Délután 2 órakor:

Nap | + 33° C.
Sugárzásban | + 39° C.

Délután 3 órakor:

Nap | + 34° C.
Sugárzásban | + 46° C.

Délután 4 órakor:

Nap |  | + 21,5° C. | Mozgó levegő.

Délután 8 órakor:

Nap | + 26° C. |
Árnyék | + 17° C. | Különbség + 9°.

Délután kettőkor:

Nap | + 33° C. |
Árnyék | + 22° C. | Különbség + 11 °.

Az éjféli Napról tudjuk, hogy méréseim szerint átlag +9° C-t mutatott.

A nedvességet nem mérhettem meg.