# XVIII. A Fehér-Nyikó vidéke.

FEJEZETEK

- A Nyikó-melléki székely lakadalom.

A Nyikó-mente népe, a székelynők legszebbjei. Bogárfalva. Szent-Lélek régi temploma, harangjai. A Gordon sziklaüregei. Péterfalva fekhelye. Farkaslaka. Szent-Mihály, római feliratok. A Nyikó-melléki székely lakadalom. Gada-patak, völgye, Ketsed, Ketsed-Kisfalud, Dömöslaka, Pálfalva. Szalompataka, két Benczéd. Várhegy, Firtos család, Demeterfalva, Kobádfalva, Mihály János emléke. Konyha- és Bodolapatak. Tartsafalva, régi temploma, harangja. Csehétfalva, régi harangja. Nagy- és Kis-Kadács.

Az Oroszhegy háta mögötti lázról több patak rohan le; ezek legjelentősebbike a Nyikó, mely a Küküllőn innen lévő terjedelmes fensiknak nyugoti vizvezetője*Délre Bosnyákpataka, északra a Korond vize foly le. . Ez Farkaslaká-nál hagyja el az erdőségeket, s azután egy csekély délre kanyarodás után, nyugoti irányt véve fel, párhuzamosan fut a nagy Küküllővel mindaddig, mig Kereszturon felyül azzal össze nem ömlik. E folyamnak termékeny terén, és annak számos jobbparti völgyületeiben egymást érik a falvak, ugyhogy főként a Nyikómentén a csaknem összeépült faluknak egy hosszú, szakadatlan lánczolata vonul el. És itten e népes völgyben lakik fajunknak legszebbike, ott vannak a földnek talán legszebb leányai, kikre a „szép nem” kifejezés oly méltán reá illik, mert sem a válogatott áruczikk gyanánt eladott georgiai szépségek, sem Olaszország ünnepelt signorái, sem Irhon bájos misissei nem mérközhetnek a te gyöngyeiddel, szép Nyikó völgye! s valahányszor átutazom lakhelyemhez szomszédos virányaidat, mindig büszke önérzet gyulad kebelemben, mert meggyőződhetem, hogy testi szépség és leki nemes tulajdonokra nézve is kevés párja van népünknek, s ha a szobrászok és festészek ismernék e csendes völgyecske titkait, bizonyára ide jőnének Venus, Juno, Hebe és Dianáikhoz mintákat keresni, és találnának akárhányat, de főként Madonnaképekhez, mert a szemérmes szerény székelyleányok, leginkább arra szolgáltathatnának mintaképeket.

Ha egy vasárnap átutazol e völgynek sűrűn egymást érő falvain; a szerény tiszta házaknak kaczéron ékitett galambbugos kapuinál a házak előtt szokásos kis virágos kertben*Ily kis virágos kert csaknem minden székelylak előtt van, innen kerül ki a legények vasárnapi kalap-bokrétája, milyet minden leány szokott választottja számára kötni; s csak annak nincsen bokrétája, ki szeretőt nem tudott meghóditani. , vagy a kapuk melett elmaradhatlan fedeles ülőpadokon*A székelylakok előtt mindenütt vannak utczára néző fedeles hosszu padok, hogy az ünnepnapokon oda kiülők (mert hétköznap dologtalan ácsorgót nem lehet a székelyföldön látni) nap és eső ellen védve legyenek. Fölhivatása e padoknak azonban az, hogy a fáradt utas kipihenhesse ottan magát, s ha ilyen oda telepedik, a háziak rendszerint megkinálják egy pohár vizzel vagy pálinkával. , mindenütt láthatod ezen magyar mezben diszes alakokat, kik szendén mosolyognak reád; kikkel ha szóba állsz, annyi természetes észt, s azzal párult kellemet találsz, mennyit bizonynyal Europa egyik iskolázott népénél sem; mert a magyar, de főként a székelynél meg van a keleti népeknek azon sajátsága, hogy a természet éles ésszel, józan felfogással, s egyenes lélekkel ruházta fel; oly szép, kellő kimüvelés és fejlesztés által dicsővé, nagygyá váló tulajdonok, minőkkel a nehézkesebb gondolkozásu, s lomhább véralkotu nyugoti népek nem birnak. És ez elönyös különbséget azonnal felismerheti az, ki e nép életét szokásait és jellemét tanulmányozza, ki pedig azt teszi, bizonnyal büszke önérzetet merithet székely népünknek közelebbi ismeréséből; s örömmel győződhetik meg arról, hogy itten a népfönségnek ritka nemes magvai vannak elhintve, melyek a szabadság és népnevelés éltető sugarainál egykor még nemesebb gyümölcsöket fognak érlelni.

A Diafalvánál eredő Bogárpataka már a Nyikó vidékéhez tartozik, hol a patak az észak-irányból letörtető Nyikóba ömlik, ott fekszik Szent-Lélek és fennebb filiája Bogárfalva,*Mely nevét Benkő J. szerint Bogár nevü székely családtól veszi. melyekről, mivel határuk kicsiny s köves, azt mondja a példabeszéd, hogy: Bogárfalva, Szentlélek, ott laknak a szegények.

Szentlélek e vidék községeinek volt központi anyamegyéje, s mint ilyen már a XIV.-dik század elején emlittetik*A pápai dézmák regestrumában, hol az 1332-ik év rovatában a 678-ik lapon ezt találjuk: Jacobus sacerdos de S. Spiritu solv. 3 ban. ant., a 737-ik lapon: Jacobus sac. de S. Spiritu solv. 3 ban. ant., s mivel se Farkaslaka, se Malomfalva, se Bogárfalva emlitve nincsenek, tehát azok akkor is filiáji lehettek Szt.-Léleknek, a két utóbbi most is az, Farkaslaka sem régen vált el. . Átmeneti korszakból való régi tempoma annyira átalakult, hogy csak szakértő tud egyes oly mürészleteket az uj kontárkodás vastag kérge alól kiészlelni, melyek nyomán annak a XIII. századra felvihető épitési korát meghatározhatja. Ilyen szentélyének keresztboltozata, melynek két belőlről kifelé hajló kajácshoz illesztett háromszög gerinczei, két horony és a csúcsszögletének átszelete által vannak tagozva, és faltőszerü hosszukás gyámkövekre nyugasztva. Ilyen a szentély polygon zárodása és csúcsives sekrestye ajtaja mellett a letörpitett hajón megmaradt két kapuzat, melyek körívesek, a déli mellékajtó két lemez közé foglalt hengerrel, a nyugati főportale két horony elválasztotta két henger tagozattal. Mindkét harangja a 16-ik század első feléből való.*A nagyobbik körirata ez: Jesus Nazarenus Rex Judeorum, venit in mundum et homo factus est: 1626: a másiké: Campanam fecit aedificare M. Galphi C. S. V. K. A. D. I. G. A. I. – – – – – a többi betü le van kopva. Második sorban: Szombatfalvianus A. az itt következő évszám le van kopva, de a betük idoma a 16-ik század elejére utal. Volt ugyan ennél egy sokkal régibb harangja, melyet a hagyományok szerint Bákóba szállitottak. A harangok Bákóba szállitásának hagyománya nagyon sok helyt meglévén a székely földön, arra enged következtetni, hogy a törököknek szokásuk volt beütéseik alkalmával a harangokat valószinüleg ágyuanyagnak elvitetni, mikor azt Bákóba, mint első határszéli állomására hordattak össze.

Az Oroszhegy feletti Őrhegygyel összefüggő, meredeken lemetszett hegylánczolat nyulik le nyugat felé, előlépcsője ez a Hegy-nek nevezett, – már emlitém fenlapálynak. Ennek – mint a helyelnevezésekben oly gazdag Székelyföld minden hegylánczolatainak – több neve van, mint: Dankosutja, Elethutja, Szarvaskő, stb.*A Székelyföldön ugyanazon hegylánczolat minden csucsának, minden oldalának külön-külön nevei vannak, és azok közt gyakran a legszebb hangzatu ősnevek, én ezekre mindenütt kellő figyelmet forditottam. Gordon nevü végbütüje alatt fekszik Farkaslaka, mely csak egy század óta vált meg Szentlélektől és lett önálló egyházmegyévé: épitett is magának oly szép nagy templomot, mely akár városba is beillenék.

A falu felett emelkedő Gordon festői omladványa közt több üreg van, ilyen a Sárkánylik, a melyben elrejtett kincset sárkányok őrzik a néphit szerint. Jelentékenyebb ennél a Gordon délnyugoti szögleténél levő Nagy Ferencz lika. Itt a conglomerát sziklába több öl hosszuságu üreg van bevésve; ezt egy magányszerető Nagy Ferencz nevü ember készité; ott van egy szobor-ürszerü bevéset, hol kézi malma volt.

Alább egy dombot Péterfalvá-nak hivnak; a hagyomány szerint itt laktak előbb a farkaslakiak. És hogy itt ugyancsak volt emberi tanya, bizonyitják a most is nagy számban található tégla- és hüvelykvastag cserépdarabok.

Ezen Péterfalvát pedig a sziklaürt lakó Nagy Ferencz fiai épiték, mond a hagyomány, de bajosan megközelithető helytt feküdvén, lakói elhagyták, s a völgybe levonulva épiték Farkaslakát.

A Gordonon hátul Szencsed nevü helyen egy utmetszéskor régi pánczélokat, vasinget, s érdekes régi fegyvereket találtak; fájdalom, azok mind Bécsbe vándoroltak! A vadonban, hol a fegyverzetet lelték, régi szántóföldek mezsgyéi is látszanak, azt bizonyitva, hogy ott harcz és földmiveléssel foglalkozó emberek laktak.

A Farkaslakával csaknem összeépült Szentléleknél a Nyikó völgye nyugoti irányt vesz. A szentléleki egyházmegyéhez tartozó Malomfalván alól Sz.-Mihály következik, mely minden szent neve daczára derék unitárius falu. Innen elkezdve aztán a Nyikó és mellékvölgyeiben kizárólag unitárius népesség lakik.

Szent-Mihály tájatt (kissé fennebb) a Gadapataka és épen a falu közt a Szalompataka szakad jobbpartilag a Nyikóba; mindkét völgy lakott, és azért illő, hogy oda betekintsünk. Igy a messze felnyuló Gadapataka kies völgyében ott, hol ez a Tarcsapatakával egybe foly, fekszik Ketsed*A Ketsedről származó Ketsedi család hires régi család volt. Egy Ketsedi András (Andreas de Ketsed) előfordul Mária királynőnek 1385-ben kiadott okmányában (Lásd Fejér Cod. Dipl. X. 3. 19), mi mutatja, hogy e falu már akkor meg volt. A Ketsedről származó Ketsedi László egyike volt azon székely főuraknak, kik 1467-ben Mátyás király ellen fellázadván oct. 3-án a tordai országgyülésen notáztattak. Ketsed az 1627-ki lustralis könyvben Keczieth néven jön elő., alább filiája Ketsed-Kisfalud. E faluk e vidéknek egyetlen református egyházmegyéjét alkotják, mely hogy miként ékelte be magát ide a katholikus és unitárius elem közé, kimagyarázhatlan. A két csermely közti dombot régi templom koronázta, melynek lebontott anyagával épiték a mostani uj templomot. A falutól észak-keletre a Parajdra vivő országuton felüli vadonban egy helyet ma is Dőmöslaká-nak neveznek. A hagyomány azt tartja, hogy ottan ily nevü falu feküdt, s e hagyományt igazolják az ott található cserépdarabok és régi szántóföldek mezsgyéi, ugy a papösvény nevü hely is, hol a ketsedi pap Dömöslakára, mint filiájába átjárt. A tatárok által szétdúlt falunak lakói elszéledtek. A Gadapataka eredeténél, a Firtossal magasságban vetélykedő Szilastető alján legalább is 2500 lábnyi (tengerszin feletti) magasságban fekszik Pálfalva*Pálfalva utolsó kath. községe e vidéknek. honnan származott, a János Zsigmond ellen 1562-ben fellázadt székelyek választott főkapitánya, a szerencsétlen véget ért Nagy György.*Radák a vajai réten szétvervén a székelyeket, a segesvári országgyülés szigoru rendszabályokhoz, a kegyetlen visszatorlás vad módozataihoz folyamodott. A vezetők közül többeket s azok közt Nagy Györgyöt is nyársba huzatta, sokaknak orrát, fülét levágták; a levágott fülek elfedéséért jött divatba a székelyek közt az üstök viselés; e divat Pálfalván – hol legtöbb megcsonkitott volt – ma is tartja magát. A falu között egy régi épület van, melynek régiségéről vastag ódon falai mellett az ajtó-szemöld feletti 1647. évszám is tanuskodik; hagyomány szerint ez Udvarhelyszék egykor hires királybirája, Tarcsafalvi Mihálynak volt curiája.

Az ezzel párhuzamosan egész a Firtos aljáig felnyuló Szalompatak völgyében fekszik a két Benczéd. Ezen egybe épült két falutól észak-nyugatra egy kerekded erdő nőtte dombot Várhegynek neveznek; s látszanak is ott egy kis erődnek homályos nyomai; a keskeny hegynyakot átszelő sáncz és a kút helye tisztán kivehető. Benczéden lakik a Firtos család, régebb nagy birtoku, ma elszegényedett primor család; VI. Károly a már azelőtt is nemes Firtos családot birodalmi nemesekké teszi. Ez okmányon lévő czimerüket a hegytetőt koronázó Firtos vár mellé helyezett Erdély és Magyarország czimere alkotja. Hagyomány szerint e család volt Firtosvárá-nak utolsó birtokosa, kiktől a szerzetesek csel által szerezték azt meg. Benczédi volt a 16-ik században élt Székely István, ki a magyar irodalomnak egyik legtevékenyebb, s legérdemesebb munkása volt. Számos magyar nyelven megjelent munkái közt legnevezetesebb a Krakkóban 1558-ban kiadott Világ króniká-ja és Magyar króniká-ja. E mellett sok más vallásos könyvet, naptárt irt, magyarra forditotta a zsoltárokat, sőt a biblia magyar forditását is megkezdette volt.*Lásd Toldi a magyar költészet Tört. és Bod Péter „Magyar Athenása” 257. és 258-ik lapján.

De ideje Sz.-Mihályra megtérnünk.

Szt.-Mihály már 1332-ben önálló egyházmegye, és pedig oly tekintélyes, melynek két lelkésze van*A pápai dézmák regestrumában, a Thelegdi archidiaconatus Erdenbachi kerületében (mely Udvarhelyszék) azt 1332-ik év rovatában 681-ik lapon bejegyezve találjuk ezt: Marcus sac. de S. Michaele solv. 6 ban. ant. és ugyan e lapon alább: Paulus sacerd. de Villa S. Michaelis solv. 23 denarios: Mi mutatja, hogy ugyanazon időben két papja volt Sz.-Mihálynak. Előjön még Szent-Mihály Markus nevü papja a 737. lapon (az 1333-ik évi rovatban) is 3 régi banalis fizetéssel. Abból, hogy a Szent-Mihályhoz tartozó faluk egyike sincsen a regestrumban bejegyezve, azt kell következtetnünk, hogy azok akkor is Szent-Mihály filiái voltak.. Nevét valószinüleg Sz.-Mihálynak szentelt azon egyházáról (illetőleg ennek védszentjéről) nyerte, mely központi anyaegyháza volt a még most is Sz.-Mihályhoz tartozó szomszéd 5 falunak.*E faluk Szent-Mihály, a két Benczéd, Kobádfalva és Demeterfalva, ma mind tiszta unitárius faluk. Hogy mindeddig azok el nem szakadtak, s valószinüleg még sokáig együtt fognak maradni, azt közelségük mellett egy nagy havas közös birtoklásának lehet leginkább köszönni, mely az eldődöknek utódaikat átok terhe alatt kötelező egyezménye szerint örök időkre feloszthatatlanná tétetett. E templom nem régen szedetett le, s miként hite bevehető emberek állitják, igen diszes, faragványos kövekkel volt burkolva, azonban az 5 falu népét befogadni kicsiny levén, fekhelyére, és nagyrészt anyagával épittetett a mostani szép nagy egyház. Fájlalnunk kell, hogy a régi egyház faragványos kövei eltemettettek az uj épület falai közé, és ezt annál inkább lehet fájlalnunk, mert a hagyományok szerint azokon sok felirat, és a feliratok közt több hún betűkkel irt is volt. Ezek – melyek irodalomtörténeti tekintetben, de másként is lehettek becsesek – örökre el vannak temetve, s még azon régi harang is, mely a régi egyházból szármozott, s melynek czikornyás feliratát akkor tájat senki olvasni nem tudta, 1848-ban beadatott ágyunak.

S igy ezen nevezetes régi épületből misem maradt fenn; de mégis van, ha nem is a régi egyházból származó, de mindenesetre becses műemléknek tekinthető régiség itten. Azon két római feliratoskő*Ezen két kő a régi szent-mihályi (templomon kivül helyezett) temetőben állott kápolnából hozatott ide. Ezen szintén régi kápolnának nyomai most is látszanak. , melynek az uj egyház torony aljában vannak befalazva, szerencsére akként, hogy feliratos lapjuk kifelé forditott helyzetben van. Hogy ezen maholnap vakolás alá kerülhető emléktöredéket a feledékenységtől és megsemmisüléstől megvédjem, azoknak már is nagyon elkopott és bajosan olvasható feliratát ide iktatom.

A jobb oldali köven e van:

D O M:
COH IIII HISPAN
EO .... CVI PRAE...
ESI. P DIVIVS
ITALICVS. PRAEF
DOMI MAVRE
IANIA CAESA
RE..... IS V.... L M.

Mi, Torma Károly felfejtése szerint ezt teszi:

Deo Optimo Maximo
Cohors IIII-a Hispanorum
Equitata cui prae est
Divus Italicus praefectus
Domo Mauritania Cesareensis
Votum (solvit) Lubens merito.

A baloldali kő felirata ez:

D O M.
C IVIS IVLIA
NVS PRAEF
C ° H IIII HISP
EO .. DOM R ° M
V S L M.

Felfejtése, Torma Károly értelmezése szerint:

Deo Optimo Maximo
C. Julius (?) Julianus
Praefectus Cohortis IIII.
Hispanorum equitate Domo Roma
Votum solvit Lubens merito.

E szerint mindkettő római fogadalmi oltár, és nevezetes azért, mert azt bizonyitó adat, hogy a rómaiak a Nyikó környékén is megfészkelték volt magokat; adat arra, hogy a IV-ik hispaniai lovas Cohors állomása itten volt. Különben én azt híszem, hogy e kövek Enlakáról kerültek ide, hol mint később meglátandjuk, egy római castrum állott s hol a IV. hispániai Cohors ottvoltát bizonyitó még más feliratok is vannak, hihetőleg, miként az mindenütt divatos, sirkőnek hozták volt azt át a szentmihályi temetőbe.

Az eszmék terén meg van engedve a szökés, és ezen erkölcsi jog alapján Róma őskoráról, a római műemlékek kutatásáról egy merész ugrással átszököm ezred évek során, s a multtól visszatérek a jelenre; hisz munkám ugy is egy szellemi quodlibet, hol minden tárgyat érinték, s ha más érdeme nem is lesz, de az igen, hogy sok mindent, mi már-már feledékenységbe sülyedt, felelevenitek, s megvédek a teljes eltünéstől, sok helytt talán avatatlan kezekkel kontárkodtam, de fognak bizonyosan szakértő és ügyesebb kezek találkozni, kik az én figyelmeztetésem alapján majd tárgyilagosan fogják észlelni a dolgokat, s a felfogott szálakból diszes emlékfüzért kötnek a hon oltárára.

Rómáról térjünk vissza szép hazánkra, a római hősöktől nem kevésbé hős népünkhöz; mert mint már emlitém is, egyik főfeladatom a népismertetés volt, s mivel itt egy vallásilag egyöntetü, és igen szép jellegü és jellemü nép között vagyunk, helyén látom a népszokások ismertetése tekintetéből leirni a Nyikó-melléki nép lakadalmi ünnepélyét, azért is, mert az egészen eltérő a más vidéki ily ünnepélyektől; azért is, mert az ily ünnepélyek leginkább jellemzik a népet; de azért is, mert korunk átidomitó hatalma az ily népünnepeket lassankint átváltoztatja, eltünteti. Miért azokat, mint a népéletnek jellemző nyilvánulatát, szükséges hogy megvédjük a feledékenységtől.