# A nap fölkel
az az:
A szanszkrit leány+

###### Népszínmű 3 felvonásban dalokkal és tánccal
Írta: Almási Tihamér*

Személyek

SZAKUNTALA+ szanszkrit leány | Blaha Lujza
HALÁPI MISKA módos parasztlegény | Tamásy József
BÖRCSÖK JÁNOS fogadott apja | Tihanyi
JUDITH neje | Pártényiné
KATI leányuk | Rákosi Szidi
MAHABARATA+ szanszkrit legény | Solymosi Elek

Paraszt népek, szanszkritok. Történik Gödöllőn.

## I. felvonás

SZAKUNTALA.

(jön a mezei munkáról s dalol.)

Ad notam: „Marosvize folyik…”

|  | Ramajana, Gangesz, Hindosztán,

|  | Brahma, Visnu'lótosz és osztán

|  | Buremputer, Serinagur, Gorukpur,

|  | Paria, Kanpur, Szingapur.

MISKA.

(a dalban gyönyörködve lassan melléje lopózik s átkapja a derekát.)

Megvagy, dalos madárkám, gyönge violám, Szakuntalám! De bele is daloltad magad az én bolondos szívembe.

SZAKUNTALA.

Hagyjon el Miska, hagyjon el, hiszen én úgysem lehetek a kigyelmedé. Kigyelmed gazdag magyar legény, én meg csak egy szegény szanszkrit leány vagyok. Tán azt is tudja, milyen szerencsétlenség okozta, hogy én itt ragadtam s nem mentem vissza az én szülőim szegény Gangesz-parti kunyhójába?

MISKA.

Nem én! Hogy is van hát az az istória?

SZAKUNTALA.

Hát az én ides apám ideadott engem cserébe a Kántor Boriskáért, magyar szóra; a Borist meg hozzánk adták szanszkrit szóra, – mert hát szükséges, hogy a szegény ember lánya tudjon valamit – azután oszténg a Boriska otthon minálunk meghótt, engem meg most már nem mert az ides apám visszakérni, hát csak itt hágy örökre. (Sír.)

MISKA.

Ne sírj galambom, leszek én a te édes apád, mindened ezen a világon.

BÖRCSÖK.

(a feleségével jön.)

Ejnye kutyafékom!! Már megént azzal a jöttment csere-lyánnyal bomlasz, te Miska! Nem megmondtam, hogy sose kapod ki a jussodat, ha így viseled magad.

JUDITH.

(fenn.)

Nem bizony!(félre.)

– addig míg a Katit el nem veszed, akit neked szántunk.

MISKA.

Hát mi rosszat tudnak ketek erre a szegény árvára, mi?

BÖRCSÖK, JUDITH.

Sokat fiam, nagyon sokat!

MISKA.

(megvetőleg Szakuntalához.)

Hát ilyen gonosz teremtés vagy te? Most kitéplek a szívemből, ha megszakad is belé. (Börcsökékkel dühösen el.)

SZAKUNTALA.

(sírva.)

Elment, itt hagyott, pedig nem vétettem neki! (Dalol.)

Ad notam: „Magasan repül a daru…”

|  | Hajagriva, Hajagriva, Nirvána,

|  | Celebes, Borneo, Szumatra, Jáva,

|  | Morsedabad, Bengalia, Szenegál,

|  | Hűtelen lett, hűtelen lett a szeretőm – toutegál.

(A függöny legördül.)

## II. felvonás

SZAKUNTALA.

(dalol.)

Ad notam: „Kitették a holttestet az udvarra...”

|  | Pundsab, Dzsilum, Csinab, Lahór, Ravi, Szind,

|  | Nipal, Tibet, Himalája, Rasbuttind,

|  | Kozat, Konki, Gunduk, Gongra, Katmandu,

|  | Szegény szívem megöl téged e nagy bú.

(Sír, majd dacosan fölveti a fejét.)

Eh! – de mit is búsuljak én azután a haszontalan legény után. Víg leszek azért is, dalolok, táncolok. (Dalol és szanszkrit nemzeti táncot lejt hozzá.)

Ad notam: „Uccu bizony megérett a cseresznye…”

|  | Fenasserim, Guzurate, Malabár,

|  | Vaisiász, Himud, Sindiah, Bahár,

|  | Ej haj csigavér!

|  | Ja szom bajadér,

|  | Etyepitye, vokapitye

|  | Ja szom bajadér!

MAHABARATA.

(jön és gyönyörködve nézi Szakuntalát.)

Szakunti moje Szakunti! itt vágyok, elgyitem irted in, a te rígi völeginyed, ákit te úgy ki nem állhattál, izs mindig csag Marhabratyinak hívtál.

SZAKUNTALA.

(a nyakába borul.)

Brahma moje! – épen jókor érkeztél, galambom Marhabratyim. Ó vígy, vígy vissza engem a csergő Gangesz mellé holnap napköltekor. (Ölelkeznek és sírnak.)

MISKA.

(véletlenül jön.)

Mit hallok? Holnap napköltekor távoznak?

BÖRCSÖK, JUDITH.

(véletlenül jönnek.)

Lám, lám, hogy nyalakolik a két jött-ment.

KATI.

(véletlenül jön s a szívéhez kap.)

Ah! milyen helyre legény az, aki azt a rút Szakuntalát ölelgeti.

(A függöny legördül.)

## III. felvonás

(Derengő félhomály.)

SZAKUNTALA.

(dalol.)

Ad notam: „Sírhantokról fúj le a szél…”

|  | Kókila, Szidarsz, Valmiki,

|  | Bú a szívem nagyon böki.

|  | Anangasz, Dusjánta, Gháza,

|  | Ó Benáresz, Kalidáza!

|  | Síró ajkam ezt trillázza:

|  | Kalidáza!

MAHABARATA.

Szakunti kedvezs, ne dánoljál olyán nágyon szomorúan, mert még áztát hiszem, hogy nem szeretsz és nem szívesen gyusz velem.

SZAKUNTALA.

Nem is ámítgatlak, az én szívem másé, a Halápi Miskáé, de az engem megcsalt.

MISKA.

(ki eddig rájuk leskelődött, ezt meghallva.)

Ó szegény, kis bánatos angyalom, hogy én olyan rosszat hihettem felőled! Bocsáss meg rózsám s légy az enyém.

MAHABARATA.

Ne hálgáss rá, zákmotiká! Gyere velem házá Delihábádba, ahogy megegyeztunk. Aruna+ már fölbukkántá áz igre, siessunk!

BÖRCSÖK.

(Judithtal s Katival jön.)

De nem oda Budha, te nyalka szanszkrit legény! Már akár így, akár úgy, csak kimondom, hogy ez az én egyetlen Kati lányom megesküdött, hogy a vízbe öli magát, ha a tied nem lehet, – ha tetszik vedd el, kapsz vele egy jó sessiót+ a közlegelőn alul, oszt legyen magyar ember belüled.

JUDITH.

Bizony Miskának szántuk az istenadtát, de hát egész éjjel csak érted gyötörte a láz. (A nap fölkel s rásüt Kati halvány arcára.)

MAHABARATA.

(nézi Katit.)

Nini cság most mikor Arúna ráejti sugarait, veszem észre hogy ez jobbán tetszik nékem mintá Szákuntálá. Szívemre Katka, Szákunti legyen á Miskáé!

BÖRCSÖK, JUDITH.

Mi se bánjuk!

MISKA.

(Szakuntalát ölelve.)

Ma hát kettős kézfogót tartunk. Húzza hát a cigány azt a gyöngy nótát, hogy (Nép, cigányok, szanszkritok beözönlenek.)

Ad notam: „Sárga uborkának zöld a levele.”

|  | A sárga lótosznak zöld a levele,

|  | Tyuhaj édes rózsám ülj az ölembe…

|  | Hindosztánban legyen akárhány

|  | Nincs több olyan, mint ez a kis lány.

MIND.

(dalolva s táncolva.)

(A függöny leereszkedik. Vége.)