# Tóth Lőrinc*

Hat kicsi méhecskén szív-ugart én szántani szeretnék,
| Hogyha velem lennél ó te Erény ideál!
Drága magot vetnél a talajba te, mit művelék én:
| Szótartás, Becsület, s Honszerelem szemeit.
Ó Haza s Emberiség! éretted űzöm ma e szántást,
| Jer, jer Erény szántsunk, penna-ekém te vezesd!
Ám hol a rög kövecses, ne pazald el a jó magot ottan;
| Üsse a fulánkját hat kicsi méhem oda!
(1883)