# Manfred+

###### Drámai filozófia, sok szellemmel, de még több démonnal, 4 monológban

Írta Bájron, fordította lord Emil of Ábrányi. Színre alkalmazta Mr. Paulay, jelenetezte Don Chaldosz,* the chief eunuccó of the Royal Opera.

Személyek.
MANFRED. Hamlet unokaöccse, aki Svájcban született és dr. Fausthoz járt iskolába. Szavalni a tiniszanodában* tanult. Diplomás filozóf és boldogtalan szerelmes. Egyedül jár, csakis Schumann zenéje kíséri. (Nagy Imrus.)
ZERGE VADÁSZ. Zerge helyett bakot lő, mert megment egy filozófust, aki hálából agyonbeszéli a közönséget. (Egressy.)
APÁT: Ötödik kerék Manfred diadalszekerében. A tempó jelenik meg az utolsó felvonásban, hogy prédikációival megkergesse a Manfred elnyűtt lelkére ólálkodó pokoli handlé-csapatot. (Pintér.)
Vízi TÜNDÉR. Tündér a szárazföldön is. Szelíd Loreláj, ahelyett hogy Manfredot összetépné, csak önmagával tépelődik. (Tolnayné.)
ASTARTE. Érdekes rébusz, akit szívesen megfejtene bárki a hallgatóság közül, ha volna hozzá kulcsa. (Alszeghi Irma.)
NEMEZIS. Fátumszerű szépség. Aki látja, mind ilyen végzetet kíván magának. (Hegyesi Mari.)
SZEKERES GAZDA. Bandafőnök. Az alvilági hordárok és lélek expediáló közegek vezére. (Magyar kir. operai rémhad.)
Tündérek, ördögök, démon-konstablerek és házmesterdémonok stb. stb.
Történik a Jungfrau tetején és a pokol fenekében.

(Manfred a Jungfrau tetején. Monológjánál csak ballába hosszabb mellyel atheista létére gúnyosan csiklandozza a völgyben lévő falusi templomocska keresztjét.)

MANFRED.

|  | Töprengő lelkem Végtelenbe nyúlik,

|  | Amíg bal lábam mélységet kutat,

|  | Lankadva csüngvén éjben és homályban.

|  | E láb lenyúlik a toronytetőre

|  | A hegytetőről, hol merengve nézem

|  | A mindenséget, melyből mitse látok!

|  | Jungfrau! Én téged nem nyomlak tovább!

|  | Egy lábnyi mélység, egy ballábnyi mélység

|  | Tátong felém – és én azonnal ugrom!

|  | De még előbb kürt-négyest Stoiber úrral

|  | S fagyott gixerrel és kolompolást

|  | És föld alatti bunda-bassokat

|  | Kell meghallgatnom!

(Démoni miserére a zúgólikból.)

|  | Földi kínjaim

|  | Ekkép betelvén – addió világ!

(Le akar ugrani, de a Jungfrau baktere, Egressy Ákos, különben zergecsősz, nyakon ragadja.)

ZERGEVADÁSZ.

|  | Hová?

MANFRED.

|  | Le!

ZERGEVADÁSZ.

|  | Mért?

MANFRED.

|  | Mert!

ZERGEVADÁSZ.

|  | Explikáld a dolgot:

|  | Ámbár tudom, hogy meg nem értem azt,

|  | De legalább mulasson a közönség!

MANFRED.

|  | Tehát halld: vér és hosszú századok,

|  | Destillált semmi, ásító öröklét

|  | Szomjába fúlva, melyből égre csap

|  | A végtelenség mindensége! Aztán

|  | Komor lődörgés, szellem-hajszolás,

|  | Séták a földön és a föld alatt,

|  | Hosszú beszédek, lelki furdalások,

|  | Merengő pózok (Marquis Póza sem

|  | Lehetne pósább gyermeteg szívével)

|  | És ah! szavallat, mely véget nem ér!

ZERGEVADÁSZ.

|  | Nem értem.

MANFRED.

|  | Én sem.

ZERGEVADÁSZ.

|  | Úgy folytasd tehát.

MANFRED.

|  | Cselekszem. Menj most.

ZERGEVADÁSZ.

|  | Óh! a legnagyobb

|  | Örömmel. És elnézed úgy-e, hogyha

|  | Most én teszem meg azt, amit te vágytál

|  | Megtenni! – ugrom! (Megugrik.)

MANFRED.

(Egyedül.)

|  | Elszökött! De nem

|  | Csodálkozom, mert magam is szököm

|  | Magamtól, oly lord Asbóth John-szerű*

|  | Unalmat és spleent hordozok magamban!

|  | De mielőtt az unalom megölne,

|  | Előbb benézek kissé a pokolba,

|  | Hadd lássam, hogy mit főz az ördög! El!

(Arimán csarnoka. Tányér. A tányéron gombóc. A gombócon Arimán.)

SZELLEMEK KARA.

|  | Hatalmas gombóc! tisztelünk s imádunk!

|  | Az embert sírba, téged zsírba rántunk!

(Manfred beállít.)

SZELLEMEK.

|  | Ember van köztünk! Hah! silány halandó!

|  | Hajolj a porba e gombóc előtt!

MANFRED.

(Gúnyosan kacag)

|  | Haha! e gombóc schmarrn Manfrédnek! Én

|  | Bölcsészetet és problémát eszem.

NEMEZIS.

|  | Hát mit kívánsz?

MANFRED.

|  | Sétálni köztetek:

NEMEZIS.

|  | Csak ennyit?

MANFRED.

|  | És szavalni mélabúsan!

NEMEZIS.

|  | Mily fátum!

MANFRED.

(Szavall.)

|  | Óh! Astarte! én szeretlek!

|  | Szeeretlek! leelkem! Óh! beszélj! Szeeretlek!

SZELLEMEK KARA.

|  | Tépjétek össze bús szavallatáért!

(Manfred bűbájos tudományánál fogva gyorsan elpárolog. A felbőszült szellemek vasvillát ragadnak, megrohanják és széttépik a gombócot. Arimán – trónvesztetten – Csehországba vándorol, Tarraba harsonakísérete mellett.)

SZEKERES GAZDA.

|  | Elgyüttem!

APÁT.

|  | Hah!

MANFRED.

(Az apáthoz.)

|  | Mit látsz, öreg?

APÁT.

|  | Nagy ég!

|  | Egy mellig érő torzonborz szakállt,

|  | S egy orrot abban, mely sasként mozog.

|  | Látok két csizmát s bennük hosszúkás

|  | Lábszárakat! Vagy elcsapott súgó

|  | Vagy plűre hullt nasista ez!

MANFRED.

|  | Ki vagy?

SZEKERES GAZDA.

|  | Maj' megtudod! Gyűjj!

MANFRED.

|  | Nem megyek! Soha!

SZEKERES GAZDA.

|  | Hát nem félsz tőlem és e díszcsapattól,

|  | Melyben házmester, bosnyák paprikás,

|  | Szerb disznóhajcsár, targoncás török,

|  | Konstábler és osztrák–magyar baka

|  | Verődött össze? Gyüjj hamar! Az óra

|  | Kilencre jár! Rekesszük bé az ópust!

MANFRED.

|  | Ki küldött?

SZEKERES GAZDA.

|  | Chaldosz, főfőrendező úr

|  | Az óperának legfőbb ejunuhja!

MANFRED.

|  | Szembe kacaglak! Megvetlek! Kirúglak!

SZEKERES GAZDA.

|  | Nincs több szavad?

MANFRED.

|  | Nincs!

SZEKERES GAZDA.

|  | Akkó' hát megyünk!

|  | Alázszolgája!

(A démonok egymást lökdösve, taszigálva, robogó dobogással kivágtatnak.)

MANFRED.

(Nagyot ásítva.)

|  | Vége!

APÁT.

|  | Hát elalszol?

MANFRED.

(Folytonosan ásítva.)

|  | Elalszom! És többé nem ébredek föl!

(Agyon ásítja magát.)

(1888)