# Hogyan készül a színdarab?

A „Revue Politique et Littéraire” közli Dreyfusnek Brüsselben tartott igen érdekes causerieját* e témáról. A legjelesebb francia írók feleleteit, melyeket a kérdésre adtak, felolvasta Dreyfus, minékünk nem marad más hátra, mint adni ama feleleteket, melyeket a leghírhedtebb magyar drámaírók adtak e kérdésre.

Csiky Gergely* így ír:

„Kedves úr!

Ön azt kérdi, hogy készül a színdarab? Nálam így:

Először is elmegyek egy antiquariushoz s előkérem legporosabb polcáról a legelfeledettebb angol színműírók köteteit. Megveszek egy csomót – s távozom.

Otthon nekiülök s végigböngészem vásárlott könyveim. Most már van eszmém, mesém. Aztán a Nemzeti Színház karzati közönségére majd meg művészeire gondolok. Mi is tetszenék annak, mi is illenék emezeknek? Megfontolom – s írni kezdek. Darabom elkészül, előadatik, hatást tesz, tantième quantum satis.

Mein liebchen was willst du noch mehr?

Csiky.”

Ábrányi Cornél:*

„Kedves Dreyfus!

Gondolatom nincs, mesém nincs, alakom nincs, – de van tintám, tollam, papírom. Leülök, elkezdek írni. S ha már elkezdtem, mért ne folytassam s mért ne végezzem be?

Azon veszem észre magam, egyszerre, hogy kész egy drámám, pedig gondolatom, mesém, alakom még ekkor sincs.

Voilà tout!

Ábrányi Cornél.”

Bartók Lajos:*

„Uram!

Hogy írunk drámát? – Nyögünk. Violaszínű ködöt, pirosfehérzöld hazafiságot, kékzománcos eget, fekete bánatot összejámbusolunk. Mindez keserves munka, de az eredmény egy dráma.

Bartók Lajos.”

A „Nő” szerzője:

„Monsieur!

Hogyan? kérdi ön. Felelek.

Mindenekelőtt egy leplet szerez magának az író. E lepel az anonymitás. Ebbe azután beleburkolózik úgy, hogy a füle se látszik ki belőle. Azután ír, mi neki tetszik, mert már érdekessé tette magát.

Én így teszek.

Anonymus.”

Almásy:*

„Kedves barátom!

Fő a nemzetiségi kérdés. Egy nemzetiséget köll keresni mindenekelőtt, mely rosszul beszél magyarul. Második Blaháné. Harmadik egy ügyes, érdekes mese és kész – a dráma.

Almásy*

Berczik:*

„Kedves Dreyfus úr!

Szerénységem tiltja, teljes feleletet adni. Annyit bevallok, hogy a darabíráshoz némi tehetségen kívül egy kis műveltség, lelkiismeretesség és munka is kell. Reklámról és claqueról is előre kell gondoskodni, de ehhez már nem ért híve:

Berczik Árpád.”

(1884)