# Arany Lacinak+

###### Petőfi után

Laci te,
Hallod-e?
Jer ide,
Jer, ha mondom,
Rontom bontom,
Máskor ülj a bank-büróba',*
S ne üsd orrod „Sanctióba”,
Mert úgy megpragmatizállak,
Hogy haja megy Gyulaj Pálnak,
S falsumon talállak csípni,
Így ni!
Úgy-e fáj?
Hát többet ne irka-firkálj!
Pennádat letedd,
S nyisd ki füledet,
Nyisd ki ezt a nagy kaput,
Majd meglátod, hogy mi fut
Rajta át fejedbe:
Tán egy kis méhecske.
Kis méhecske, csípős lecke,
Laci fejébe, eredj be!
Volt egy ember, vaskalapos,
Kicsiny, szőrös, feje lapos,
Kossuthra nagyon haragos
Pálnak hítták, sok víz fért be
Budapesti Szemléjébe,
Egész vedreket töltött meg,
Honnan kéne venni többet?
„Laci te,
Aci te!”
S ez neki állt, szivattyúzott,
Salamon Ferencből húzott,
Pandektát, csíziót nyúzott,
Pragmatikát nyélbe húzott,
S már egész örömben úszott,
Hogy eláztatják Kossúthot!
A tenger víz együtt van hát,
No most neki, a Kossuthját!
De nem bírjuk, ebugattát!
„Segítek én, jámbor ürgék!”
Szólt az öreg és volt fürgébb,
„Ninini!
Tán nagyon is segíti!”
Tele vedreket felkapja,
És borítja a nyakokba.
Na most, ürge,
Most légy fürge!
Mint szalad!
Pillanat,
S oda benn van
Bankbüróban.
Onnan többet ki se mászott,
Még az inge is átázott.
S mostan
Ott van
Elázottan.
És e bürge,
Pajkos ürge,
Te vagy, Laci, te bizony,
A biony!
(1881)