# Kik játszottak Pesten?

1819-ben, 20-ban és 21-ben ismét jelentek meg Pesten színésztársaságok, és inkábbára a Fekete Sas utcában tartottak előadásokat, hol a közönség gyakran oly gyér volt, hogy alig kongott huszonöt-harminc egyén a színteremben. Valódi mártírság volt a társaság dolga. Annak hőse Celesztin,* régi, feszes modorú játszása mellett is, egyike volt hajdani jobb színészeinknek. Kár, hogy a társaság kis számú személyzete miatt gyakran oly szerepeket is kénytelen volt elvállalni, melyek elhízott testével és tagbaszakadt termetével nemigen fértek össze. Így emlékezem, hogy egy előadás után Celesztin csárdást járt. Ő maga egyre izzadt és törülközött, a terem avítt padlózatja pedig annyira recsegett testének terhe alatt, hogy azt minden percben beszakadástól féltettük. Ezen társaság is igénybe vette Pest megye pártolását.

(…) 1829-, 30-ban és 31-ben Balla Károly* társasága működött, s többnyire a Beleznay-kert termében tartotta előadásait. Ezen teremben oly szűk volt színpadjok, hogy hősszerepekben, akció közben, csaknem könyökeikkel lökdösték egymást. Ezen társaság volt mind előadásra, mind – egy-kettőnek kivételével – személyzetére leggyengébb magyar színésztársaság, melyet valaha láttam. Csak azon bodajki volt csekélyebb nála, melyet 1839-ben láttam, s mely a fogadó szemetes termében, egy olaszfal és egy ágyterítő segélyével szín-, dal- és táncelőadásokat tartott, s csak egy férfiból és egy nőszemélyből állván, a nő egy gyertyát tett ki a terem padozatjának közepére, s a férfi amannak kommandószavai után járta a csárdást. Csillag, lánc, hatvágás stb., kiáltozott a nő, s a férfi járta a kikiáltott figurákat.

(Fáy András:* A nemzeti színészet viszontagságai… 85–86.,87.)*