# Adatok, lapok Szuper Károly* útinaplójából

Vác, 1845. január 12. A rendezőségem alatti társaság ma tartja első előadását, s íme, az ingatag jellemű Váradi Ferkó* szökését jelentik be, két színészleánnyal. Vahot Imre* új darabját adtuk: A farsangi iskolá-t.* Darabunk minden ármány dacára is tetszésben részesült.

Vác, január 19. Kétszeri* hidegvérűségével mire sem lehetséges menni, ezért is eltökéllettem magamat elfogadni Kőrösi* Losoncról hozzám intézett meghívását, miután a pesti nemzeti színháznál való ajánlkozásomra sem Szentpéterytől,* sem barátaimtól, azaz Gönczitől* és Szigetitől semmi választ sem kaptam.

Balassagyarmat, január 23. Tegnap megindultam Vácról Losonc felé, de Balassagyarmaton színészbarátaim szinte erővel letartóztattak. Chabai társaságát igen nagy szorultságban találtam, s miután Chabainé megbetegedett, s egyesek eltávoztak, nincs nőszemély, kire a szerepet bízni lehetne. Chabai mindent a feledés medrébe kíván temetni. Fiat! Pax vobiscum.*

Balassagyarmat, január 26. Ma hozta az öreg Abdai* Szigeti levelét, melyben megírja, hogy a nemzeti színház komikusa eltávozván, lehet reményem a szerződtetéshez, csak siessek Pestre. Én azonban részben kisfiam betegeskedése miatt, részben a társulat iránt vállalt kötelezettségeim miatt és a nagy távolság miatt nem is gondolhatok erre.

Balassagyarmat, február 6. Már el akartuk Gyarmatot hagyni, azonban társaságunkat egyheti bérletbiztosítással itt tartották. Miután Chabainé felgyógyult, és nőm is fellépett, előadásaink megjavultak lényegesen.

Léva, február 15. Kétnapi zordon télies utazás után Léván megállapodtunk hat előadásra, s ma volt első előadásunk, a Charlotte kapitány.* E finom francia vígjátékból a kisvárosi közönség nem sokat értett meg, s így első föllépésünk nem költhetett rokonszenvet a közönségnél.

Nyitra, február 21. Ma nyolc órakor indultunk meg Léváról, hol, miután eredeti magyar darabokat szedtünk elő, igen megkedveltek. Csaknem megfagyva értünk el Nyitrára.

Nyitra, március 5. Itt hat előadást tartottunk már, s valóban jó jövedelmek mellett: egyedül a mára hirdetett Angelo* előadatásakor nem jött be a szokásos jó jövedelem, sőt a napi költség sem.

Nyitra, március 18. Tegnapelőtt az idevaló ifjúság s a hozzácsatlakozott megyei közönség búcsúlakomát rendezett tiszteletünkre. Tegnap már utolsót játszottunk volna, de egy úr a többiek nevében felkért arra, hogy játsszunk még egyet, s ő a maga részéről ötven forint tiszta bevételt biztosított. Ez előadás után újra mulatságot, illetve búcsúlakomát rendeztek, éspedig a két Balogh testvér; Dezső, ki köztük a legjobb magyar, és Pejacsek, mind lelkes színügybarát. E lakomához meginvitálták Hegedüs Lajost, a komáromi igazgatót, ki társa, az öreg Komlóssy igazgató megbízásából valószínűleg toborozni jött hozzánk. Békésen egyetértő társulatunkból azonban nemigen örömest távozik el valaki. Holnap egy könnyű kocsival a közeli falukat szándékozom meglátogatni, hogy a hirtelen hóolvadás következtében vízzel elárasztott utunkra erős málhaszekereket fogadhassak Esztergom felé.

Esztergomba utazás. Március 21. Nagypéntek délután indultunk el Esztergomból vízzel, fogadóssal, szekeressel és még ezerféle bajcsinálóval elkészülve; a bajcsi elszakadt gáton élethalálveszély közt áthaladva, késő éjjel érkeztünk Perbetére, ahol tudatták a mai nap utolsó szerencsétlenségét. Ardai* kisgyermeke anyja ölében meghalt. A gyermekét vesztő anyát alig tudtuk lecsillapítani, s a vendéglőstől eltitkolni azt, hogy mit hoztunk magunkkal. Eltitkoltuk, nehogy kidobjanak halottunkkal együtt a fogadóból. Szerencsénkre Nyikos barátunk nagybátyja lelkész Perbetén, s neki adta át Ardai kis halottját. A becsületes öreg tisztességes eltakarítását magára vállalta, a gyermektelenné lett szülőknek pedig hajnalban tova kell utazni – komédiázni.

Esztergom, március 28. Három előadásunk volt már Esztergomban és jó sikerrel.

Esztergom, március 30. Tegnapelőtt bizonyos Pellikán nevű műkedvelő akart velünk fellépni Moór Károly* szerepében. A szegény ember már délután három órakor elkezdett öltözködni, s alighogy beáll az est, és műkedvelőnk kilép a színpadra, künn tűzi lárma keletkezik, a nép kirohan, s a játék elmaradt. Nézőink a hídfői vendéglő rettenetes tüzéhez siettek el. Ma Vácon voltunk mulatni, némelyek szomorkodni, mert pénzöket elkártyázták. Kőrösi társasága van ott, de igen gyér jövedelmekből tengenek, s nem oly gavallérosan, mint nálunk, társaságunk egynémely tagja, kiknek kártyára is jut.

Esztergom, április 26. Beköszöntött hozzánk is az, ami el szokott érni minden társaságot, ha kelletinél tovább tartózkodik egy városban. Akármint húztuk-halasztottuk a dolgot, akármint okoskodtunk: mégis végre megbuktunk. Komáromból hozatott táncosaink nemhogy növelték volna silány bevételeinket, de megsokasíták adósságainkat. A közönség azzal menti magát, hogy a víz elöntötte a város egy részét, tehát azokat kell segítenie. A fogadós veszekszik, mi pedig viszont szidjuk gorombaságaiért, mert embertelensége túlhág mindenen. Hitelezőinket váltóval és megtakarított filléreinkkel kielégítve, egy tutajt béreltünk, mely leszállítson Pestre.

(Szuper Károly* színészeti naplója, 37–38.)*