# II. Táblamagyarázat és ismertetés

Összeállították: Jávorka Sándor, Máthé Imre és Priszter Szaniszló (Boros Ádám, Mándy György, Somos András és Tomcsányi Pál adatainak felhasználásával)

A táblamagyarázat az egyes fajok rendszertani hovátartozóságát (családját), továbbá gyakoribb tudományos és magyar társneveik (szinonim-neveik) felsorolását, majd a színes táblákon csak betűkkel (illetve néhol sorszámokkal) jelölt részletrajzok magyarázatát adja. Az utána következő ismertetés az illető fajról (vagy fajokról) a leglényegesebb tudnivalókat közli. Ez az ismertetés - néhány mondatban, vázlatosan - kiterjed az illető faj rövid botanikai jellemzésére, származására és elterjedésére, hazai termesztési tájaira, környezeti igényeire (talaj, csapadék, trágyázás, agrotechnika stb.), mezőgazdasági, kertészeti, gyógyászati stb. felhasználására, a termesztés történetére, és a legfontosabb hazai fajták megemlítésére. E jellemzések természetesen nem tartalmazhatják az illető növényre vonatkozó részletesebb tudnivalókat. Ezeket a „Magyarország Kultúrflórája” sorozatnak folyamatban levő füzetei tárgyalják majd. E kötet tudományos növényneveinek nómenklatúrájánál R. Mansfeld „Vorläufiges Verzeichnis landwirtschaftlich oder gärtnerisch kultivierter Pflanzenarten” (Akad. Verl., Berlin, 1959) című kimerítő művét vettük alapul, mint az összes kultúrnövényekre kiterjedő, legmodernebb összeállítást. A nagyszámú társnév (szinonima) közül ehelyütt csak keveset vettünk fel, főleg azokat, amelyeket az utóbbi évtizedekben megjelent kézikönyveink és növényhatározóink használtak. A „cultivar”- (fajta-)neveket idézőjelben közöljük. A magyar növénynevek közül a színes táblák aláírásánál csak a leginkább használatos nevet tüntettük fel, míg a gyakoribb társneveket a táblamagyarázatban találhatjuk. - A legtöbb nehézség a magyar növénynevek egybe- vagy különírásánál merült fel. (Ez egyébként hazánkban és külföldön is egyike a népi állat- és növénynevek régóta vajúdó és megnyugtatóan még alig megoldott problémáinak.) A magyar növénynevek egybeírásánál az állattanban már részletesen kidolgozott (Dudich E.; „A magyar állatnevek kérdése” - MTA Biol. Csop. Közlem. 2. 1958: 157-191.) alapelvekhez hasonlóan igyekeztünk eljárni.