# 69. Ricinus communis L. - Ricinus [Euphorbiaceae - Kutyatejfélék]. "Székács-féle szürke tüskenélküli"

a: Virágos hajtás, terméses hajtás és mag b: Sziklevelek. Tokok és magok c: "Iregi korai tüskenélküli" d: "Szentő-féle Vörös Október" e: "Szinguinicei 401. tüskés" f: "Zanzibariensis tüskés" | Nálunk egyéves, de eredeti hazájában 10-13 m magas fává fejlődik. Szára (nálunk) 1,5-3 m magas, 2-3-ujjnyi vastag. Levelei hosszú nyelűek, tenyeresen hasogatottak, olykor 1 m átmérőjűek is lehetnek. Egylaki, virágzata bogas, porzós virágai alul, termős virágai felül helyezkednek el. Porzói fa alakúan elágazók. Termése 3-üregű, rendszerint tüskékkel borított - egyes fajtáknál tüskétlen - tok. Származási helye a trópusi Afrika vagy a trópusi India. Csak kultiváltan és elvadultan ismeretes. Fő termesztési területei olajnyerés céljából: India, Kína, trópusi Afrika, Spanyolország, Dél-Franciaország, Észak-Itália, a Szovjetunió déli része, az USA déli része, Brazília. Magyarországon termesztésével csak az 1930-as évek elején kezdtek intenzívebben foglalkozni. Igen melegigényes növény, viszont a nyári szárazságot jól tűri. Beérésére hazánkban csak Keszthely-Budapest-Debrecen vonalától délre lehet számítani. A könnyen felmelegedő, tevékeny, mélyrétegű talajt kedveli. Sikerrel termeszthető jó erőben levő homokon is. Haszna többoldalú: kenőolaj, gyógyszer, festékipari, bőr- és szappanipari nyersanyag; olajpogácsája méregtelenítve takarmányozható, illetve trágyázásra használható. Számos fajtája és nemesített változata ismeretes. Hazai államilag elismert nemesített fajtái: "Iregi korai tüskenélküli", "Mezőhegyesi simatokú", "Székács-féle középkorai piros tüskenélküli"-ricinus. Több fajtáját kerti díszként is ültetik.