# 45. Vegyeskereskedés

Jól mondta Bölöny József: vegyeskereskedés a Széll Kálmán politikája. De nem a régi szabású, becsületes, krajcáros szatócsok kereskedése. Hanem olyan, mint egy sztambuli bazár. A fényes lomok közül megveheted egy szálát a próféta szakállának, kaphatsz a názáreti fájából is egy forgácsot, régi talmud írást is. Mindent kaphatsz és minden hamis.

Ennek a gyanús erkölcsiségű bazárnak van mindenféle rikkancsa. A görögnek görög kínálja a portékát, sváb a svábnak s az örménynek az örmény. Így a Széll Kálmán politikai bazárja is. Vagy merkantilista: ilyen lap is kínálja az én portékámat. Szélső határokig agráriuskodsz: van ilyen lapom. Szereted a nemzeti sujtást: kapsz sallangos, hazafias frázisú ajánlást is. Mindenfajtájú rikkancs van a bazárban. Sőt, ha intranzigens haragra jött is kedved, nincs érte baj: a bazár be van rendezkedve. Széll Kálmán kitalálta a kormánytól sugalmazott ellenzéki sajtó intézményét. Ez megrendelésre szállít kellő kritikát és gorombaságot. Olyan valami nem közönséges gondolkozásról tesz ez – bevalljuk – tanúbizonyságot, mint ama francia író, ki a jövő szociális államát rajzolva látja a kort, melyben Franciaországban maga az állam rendez a nép mulatságára torlaszokkal, utcai harcokkal teljes forradalmakat.

Raffinirt szatócsüzlet a Széll Kálmán vegyeskereskedése, s raffinirt intézmény a rikkancsok intézménye is.

Ime, a legújabb példa. Tisza István gróf elmondta az ő jámbor beszámolóját Ugrán. Bizony Isten nem volt ez a beszámoló különb, vagy hangosabb a Nagy Mihályok, vagy Kristóffyakénál. Tele volt megadással, lemondással s hűségesküvel.

A kinyilatkoztatottan kormánypárti lapok, minden kedvük dacára sem tehettek egyebet, mint lehető röviden beszámolni a beszámolóról. Belekötni nem tudtak, mint annak idején tették a nagyváradi beszéddel.

Ám a Széll-bazár vásárlóinak van egy nagy serege, mely mindig és minden alkalommal megkívánja, hogy paskolják a gyűlölt Tiszákat.

Íme, milyen jó, hogy nagy választék van a rikkancsokban. Kettőt rögtön kirendelt a bazár gazdája, s egyikük el is bánik Széll Kálmán jóvoltából alaposan Tisza Istvánnal. Beleolvas a beszédébe, rekriminál, szidalmaz, s végül alantas korteskedéssel is meggyanúsítja az ugrai képviselőt.

Voltaképpen pedig az egész rikkancstábor gyűlölettel gondol most Bölöny Józsefre. Ha Bölöny József nem beszél, nem kerül szóba a vegyeskereskedés. Ha nem kerül szóba a vegyeskereskedés, Tisza István gróf nem jelenti ki, hogy ő feltétlen híve Széll Kálmánnak. És ha ezt nem jelenti ki, már mindjárt kész ok van megvádolni pártbontó, forradalmi tendenciákért. Ki lehetett volna az egész rikkancs gárdát vezényelni. Így, sajnos, csak azt a két nyomorult rikkancsot, akik a Tiszák legádázabb gyűlölőinek szokták kínálgatni a Széll-bazár portékáit.

Tisza István gróf pedig egy dolgot nyilván láthat mindebből. Azt, hogy éppenséggel nem fogadják kitörő örömmel az ő újabb hűségesküjét s feltétlen ígérkezését. Sokkal jobban szerették volna azok, ha nyílt lázadónak festhetik meg végre Tisza István grófot.

Hát ugye, hogy mindent lehet a Széll-bazárban kapni, de egy szemernyi őszinteséget sem.

Tisza István grófról hisszük, hogy nem akar, nem tud szatócs lenni. Ez a hitünk még most erős. Ha csalódnánk benne, csalódnánk magunkban is, kik a Tiszákban hittük és hisszük e szabadelvű ország boldogulását.

Miért fél megszerezni Tisza gróf a Széll-bazárnak azt az örömet, hogy kivonultassák ellene a bazár egész arzenálját, rikkancsait s eunuch elárusítóit.

A Széll vegyeskereskedésben így is gyűlölni fogják és üldözni őt és híveit. Hogy bolti szolga legyen abból, kitől mi szabadelvűek ennek az országnak a megváltását várjuk: még gondolatnak is rettenetes.

Pedig Tisza Istvánnak ilyen szerepet szánnak a bazárban, sőt a bolti söprűt is elszedik majd alkalomadtán tőle, nehogy még álmában is valamikor tisztogatásra gondoljon. Előzze meg őket, még mindig kisöpörhetné a bazárt az ugrai söprű!…

A. E.

NN 1901. július 10.

## Jegyzetek

45. Vegyeskereskedés. NN 1901. júl. 10. 1. – vezércikk – A. E.

A Tisza István ugrai beszámolója után tartott lakomán Bölöny József mondott tósztot. Megmagyarázta, hogy függetlenségi képviselő létére miért jelent meg a szabadelvűek táborában. A Szabadság júl. 9-i beszámolója szerint többek közt ezt mondta: „Megjelentem, hogy dokumentáljam azt, hogy ilyen képességekkel, tudással és ismeretekkel szemben, mint aminővel a kerületnek képviselője bír, meg kell hajolni mindenkinek.” Nem híve a Széll-kormánynak, melyet vegyeskereskedésnek tart, melyben egyként árulnak néppárti, függetlenségi és szabadelvű politikát. Tiszában a szabadelvűség oszlopos emberét ünnepli. Tisza István a következőképpen válaszolt: „Én ezt a kormányt támogatom, mert azt hiszem, hogy nem az, aminek barátom tartja. Ez a meggyőződésem, s míg ez a meggyőződésem fennáll, támogatni fogom mindig a kormányt.” – Nagy Mihály és Kristóffy József: szabadelvű párti képviselők.

Mj.: PI (I. 154.)