# 77. Czinegéék bölcsessége

Czinegéék bölcsessége kormányozza ezt az országot…

Véletlenül ismerkedtem meg Czinege Józseffel. Jóképű, biztos járású, derék magyar ember. Tiszacsegén lakik. Nagy szégyenkezve mondta el, hogy zsidó úr a gazdája. Ő különben juhász számadó. Tehát tekintélyes ember. De volt jobb sorban is. Valamikor valami gróféknál szolgált. Most talán juhokat hajtatott ide a nagyváradi vásárra.

De Önök bizonyára azon elmélkednek, mint kerül Czinege József neve ilyen előkelő helyre, hol Széll Kálmánokról, Ugron Gáborokról, de a legrosszabb esetben is Papp Miklós, Pfuhl vagy Bordé Ferenc urakról szoktunk egy és más igazságokat elbeszélgetni.

Tessék elhinni, hogy nagy oka van ennek. Ez a Czinege József nem juhász számadónak termett, hanem magyar politikusnak. Lehet ugyan, hogy a mai magyar politikusok szoktattak bennünket nagyon kicsi, alacsony mértékhez, s talán a mai magyar politikusok jó része válnék inkább be a juhász számadói tisztben.

Reám – a legkomolyabban olyan hatást tett Czinege József, hogy egyénisége, gondolkozása nagyon rokon a Széll Kálmánéval s a vele együtt evező juhász – azaz hon-számadókéval…

Tessék csak meghallgatni ezt a kis beszélgetést:

– Ugyan, Czinege uram – szóltam hozzá –, hát miért szégyenkezik azon, hogy zsidó úr uradalmában szolgál? Hát rosszabb ember a mostani urasága? Nem bánik jól magával? Nem fizet rendesen?

– Nincs nekem – válaszolta – semmi panaszom. De, uram, mégis csak szomorú dolog hogy elpusztulnak a régi nemes magyar urak.

– Hát miért fáj ez magának, Czinege? Nem fizeti a mostani uraság pontosan az adóját? Nem gazdálkodik jól? Nem beszél magyarul? Nem elég nyájas, barátságos magukhoz, paraszti emberekhez?

– Jó gazda. Jó magyar ember. Barátságos velünk. De hejh, uram, csak szomorú dolog az, hogy elpusztulnak a régi uraságok. Újak jönnek, uram, a helyeikbe. Meg kell ennek változni. Új kornak kell jönni. Nem szabad elpusztulni hagyni a régi urakat…

Na hát tessék beszélni vele!… Hiába beszélek a múltról, a „régi urak” nagy részének haszontalanságáról. Az új szorgalom, új munka nagy értékéről.

Czinege történeti alapon áll, mint Károlyi Sándor, Széll Kálmán s a többi. Czinege új korszakot akar, jogot, törvényt és igazságot és tenyészpolitikát. Egészen a rátóti iskola.

Ám Czinege másban is hasonlít a divatos magyar politikusokhoz. Óvatos és paktumra kész.

– Kérem – mondja Czinege – azért csak jobb az, ha csendességben vagyunk egymással. Jobb, ha nem veszekedünk. Úgyis eljön, aminek el kell jönni.

Hát nem olyan egészen ez az okoskodás, mint a félhivatalos lapoké?

Czinegéék bölcsessége kormányozza ezt az országot. Czinegék legeltetik a juhokat, Czinegék hoznak törvényt, Czinegék közigazgatnak, s Czinegék cibálgatnak vissza bennünket az áldott középkorba.

Széll Kálmán, a fő-Czinege nem véletlenül ura az időknek. Ebben a Czinegés időben marhatenyésztőnek kell az ország sorsát igazgatni. Az aztán egészen véletlen dolog, hogy marhatenyésztő és nem juhász számadó.

A. E.

NN 1901. szeptember 7.

## Jegyzetek

77. Czinegéék bölcsessége. NN 1901. szept. 7. 1. – vezércikk – A. E.

Papp Miklós: váradi pénzügyigazgató – Pfuhl Ágoston: nagyváradi h. pénzügyigazgató (l. A pénzügyigazgatóság botránya c. cikket és jegyzetét: AEÖPM III. 233–34.; 430–31.) – Bordé Ferenc: városi tanácsnok. – Rátóti iskola, marhatenyésztő: Széll Kálmánnak tehéngazdasága volt Rátóton.

Mj.: Zs (15.), Ha (66.), Vp (36.), Pp (88.), PI (I. 171.)