# 181. A kultúrbestia

Sok szó esett róla. A modern emberről, akit Nietzsche keresztelt el kultúrbestiának.

Nézzetek csak körül jobbra-balra utcákon, tereken, vendéglőkben, kávéházakban, báltermekben, milyen vígan jár-kél. Kicsoda? Az ember? Dehogy. A kultúrbestia.

Figyeljétek csak meg óvatosan a társadalmat, a közéletet, a politika küzdőtereit? Ki ezekben az úr, ki érvényesül, ki boldogul, ki jut a felszínre, ki az, akit nem lehet elpusztítani? Kicsoda? Talán az ember? Dehogy. A kultúrbestia!

Nem értitek? Pedig körül vagyunk vele hálózva, bennünk él, általunk táplálkozik, rajtunk hízik: a kultúrbestia!

Ime. Úton-útfélen, utcákon, báltermekben ott van. Jelen volt nagy notabilitás. Ásít vagy hangos megjegyzéseket tesz, vagy fixíroz vagy néha kegyes leereszkedéssel udvarol. Útjában van a szórakozóknak, a mulatóknak. De jaj neked, ha megszólítod, ha reánézesz, ha meglökted, azonmód lenyel, megesz, elpusztít, felaprít, lelő – a kultúrbestia.

Innen ered aztán a befolyása, hatalma, tekintélye, amely lassanként átterjed más térre. A mi kedves társadalmunk rögtön hőssé, félelem és gáncs nélküli lovaggá és nagy tehetséggé, kiváló képességű, bámulatos műveltségű egyénné avatja – a kultúrbestiát.

Társadalmi pozícióján vonul be a közéletbe. Útjából elsöpri az igazi embert, az erőt, a tehetséget. Aki nem tér ki előle, aki szembe mer vele szállani, aki útjában áll, azt összezúzza, eltiporja, megvagdalja, leszúrja, agyonlövi, de mindenesetre eltünteti a föld színéről – a kultúrbestia.

Így lesz úrrá nálunk, így jut álláshoz, hatalomhoz is. Tisztesség, jóindulat, emberszeretet, kötelességtudás, erkölcs – ostoba fixa ideák nála.

Ellenben a nyers erő, a vakmerőség, az erőszak, a gőg, a tudatlanság, a kard, a vítőr, a pisztoly – ezek az eszközei. Ezekkel s ezek árán jut célhoz. Ekként lesz a társadalom oszlopa, a közélet vezérférfia a – kultúrbestia.

A név, a családi összeköttetés, a tudatlanság, a kard, a pisztoly, a nyegleség, a kistréberkedett pozíció, a pénz, a nyers erő stb. Ezek a kultúrbestia sáncai. Mikor fogja vajon e sáncokat széthányni a talentum, a munka, az igazi ember. Addig élünk kultúrbestiák között s terrorizáló hatalmuk alatt…

NN 1902. január 29.

## Jegyzetek

181. A kultúrbestia. NN 1902. jan. 29. 4. – Hírek

A vezető hírcikk minden bizonnyal Ady műve. Nemcsak azért, mert ő harcolt leglelkesebben a NN-nál a Vázsonyi ellen indított hecckampány ellen, hanem azért is, mert gondolatilag és stilárisan is Ady-jellegzetességeket tartalmaz. Elég az utolsó bekezdést elemezni. Egyébként Fehér Dezső is Adyénak minősíti, és közli váradi cikkgyűjteményében (Ha).

Kultúrbestia: a szó a nietzschei szemlélet hatására keletkezett, de maga a kifejezés Nietzsche műveiben nem fordul elő. L. még Vázsonyi afférja c. jan. 23-i cikket és jegyzetét.

Mj.: Ha (135.)