# 146. Ahogy innen látunk

Veszekedett módon kezdünk modern ország lenni. Már a politikánk sem a régi táblabírós politika. A magyar parlament röstell tovább is egy nívón maradni a balkániakkal. Siet átformálódni nyugati mintára. És bámulj világ: a magyar parlamentben szociális kérdéseket tárgyalnak tűrhető komolysággal napokon keresztül. Közeledő nagy alakulások előszellőcskéi lengedeznek. Bevonult a parlamentbe az első demokrata képviselő, aki egy csöppet a még képviselethez nem jutott szocializmust is képviseli. Nyíltan megszólal a feudális önzés, mikor Károlyi Sándor, ez új kártevő azt mondja: akit a föld nem tud eltartani, vándoroljon ki.

A keresztény szocializmusból is megkapta már az ízelítőt a parlament. A néppárt elbánik Bebellel, Bernsteinnel, s hirdeti, hogy a szociális kérdést csak a Lueger-iskola oldhatja meg Magyarországon.

És hogy a nyugati minta teljes legyen, a Junkertum is elkiáltja magát.

– Micsoda svindlerség a népet lázítani. Micsoda svindlerség a népnek igazat adni.

És vontcsövű pisztolya elé állít mindenkit, aki a népről, e kellemetlen, undorító tömegről mer beszélni olyan úri helyen, mint a magyar képviselőház, mely a nemzeti kaszinóval állana egy nívón, ha néhány zilált vallású és még néhány másféle, kamarási tűzpróbát ki nem álló alak nem kerül bele.

Mi itt lent a vidéken kezdjük már nagyon respektálni a képviselő urak házát. Azt látjuk ugyan, hogy az átformálódás nagyon is szolgaiasan másolja a nyugati mintát, de ebbe beletörődünk. Végre is most már kezdenek a dolgok tisztulni, s a változott kor új, viaskodó erői a magyar parlamentben is szembeállhatnak.

Nagyon érdekes jelenségek ám ezek. A nagy átalakulásoknak csak elején vagyunk, de a kezdet sokat ígér.

Egy dolog már bizonyos. A liberalizmus az ő régi magyar formájában színtelen, élettelen s használhatatlan immár. Amióta az egyházpolitikában még egyszer föllobogott a régi dicsőséges láng – a liberalizmus haldoklik. Az öregség, a konzervativizmus betegségében, a végelgyöngülésben fog kimúlni. Sirassák meg, akiknek illik megsiratni. Mi nem gyászolunk érte.

A dolgok természete, örökös rendje szerint arra a helyre, amelyet eddig a liberalizmus foglalt el, a radikalizmus jő. És hiába reszket az új szabadelvűség vezére a szótól is, ez a radikalizmus eljő.

Kaotikus még az új parlament. De már minden sejteti, hogy a klerikalizmus megnövekedése s a liberalizmus tehetetlensége megszülik mihamar a radikális átalakulást. Az egyetlen bevallottan radikális magyar képviselő, a demokrata Vázsonyi Vilmos dr. tapasztalhatta, hogy nem egyedül van a magyar parlamentben.

Mi idelent már nagyon sokan hiszünk a radikalizmus szükségességében. Ez magyarázza meg azt a kivételes érdeklődést, mellyel például egész Nagyvárad kíséri az első radikális képviselőnek, Vázsonyi Vilmosnak szereplését.

A régi pártkeretek között lezajlott választásokból kikerült parlamentben is tudunk legalábbis negyven olyan képviselőt, kik egy radikális párt esetleges alakításától nem ijednének meg.

A régi liberális pártból tehetetlen konzervatív párt lett, mely valóban vegyesebb a vegyes fölvágottnál.

A néppárt a nyugati keresztényszocialista párt magyar kiadásban. Fenyegetően kezd dominálni a legkegyetlenebb osztályönzés az agráriusok nagy csoportjával. A magyar junkerek külön nagy párt lesz előbb-utóbb.

Vannak saját külön nacionalistáink az Ugronistákban és társaikban.

Az eddigi táblabírós parlamentnek szörnyű modern kezd lenni a képe.

De hol van a sokféle formájú s már nagyhatalmú klerikális tábornak az ellensúlyozója. A Széll Kálmán pártja volt nemzeti párti jezsuitáival, mágnásaival, junkereivel nem fog, s talán nem is akar a klerikálisokkal elbánni.

A változott helyzet, a liberális haladás veszedelme radikális pártot követel.

(– e)

NN 1901. december 12.

## Jegyzetek

146. Ahogy innen látunk. NN 1901. dec. 12. 1–2. – vezércikk – (– e)

a magyar parlamentben szociális kérdéseket tárgyalnak: dec. 10-én Vázsonyi Vilmos benyújtott egy javaslatot a parlamentben a munkanélküliek ügyében. A tárgyalás alatt a munkásság a parlament előtt tüntetett. – Bevonult a parlamentbe az első demokrata képviselő…: Vázsonyi Vilmos. – Károlyi Sándor a PH dec. 11-i számának tudósítása szerint többek közt a következőket mondta Vázsonyi javaslatához: „Létezik más törvény, létezik a kivándorlás, és létezik a világ, a Föld benépesítésének törvénye. Ez szomorú, mert sok magyar ember vész el, de más országok is átestek ezen. Mi is átestünk. Fog visszafejlődés is történni, megállás, de ez ellen a pangás ellen most nincs más segítség, csak a kivándorlás.” – Lueger, Karl (1844–1910): Bécs antiszemita, nacionalista főpolgármestere, az osztrák Keresztényszocialista Párt egyik vezetője. – A Junkertum is elkiáltja magát: Ivánka Oszkár képviselő kiáltotta közbe az idézetteket.

Mj.: Zs (17.), A–k (31.)