# 299. Cifra nyomorúság

Valamikor legvonzóbb repertoár-darabja volt Csiky Gergelynek ez a még ma is nagyhatású operettje a Nemzeti Színháznak, de utóbb leszorított[ák] onnan ezt a nem túl sötét színekkel megfestett korképet a realizmus, szimbolizmus és szecesszió túlzásait dramatizáló darabok, amelyek, úgy látszik, jobban tetszenek a megromlott közízlésnek. Ám azért kedves ismerősökként szeretettel láttuk viszont Csiky Gergely régi alakját, a zsörtölődő, derék öreg Csomát, a jó, gyámoltalan Mádi Simit, a kis Bertát, Esztert, Bálnay számtanácsost, Poprádyt, a ficsúrokat és a többi magyar társadalmi típusokat.

Azt is örömmel láttuk, hogy amennyire így vidéken – hol folyton hajszolni kell a repertoár változatosságát – lehetséges, elegendő gondot és buzgalmat fordítottak színészeink az előadásra. Különös elismeréssel kell szólanunk Krasznay remek alakításáról. A régi jó színész erényeket láttuk megtestesülve az ő jóízlésű Csoma bácsijában. Kacziány Viola kisasszony Eszter alakjában is jeles művész kvalitásokról tett tanúságot, bár ez a szentimentalizmussal teljes szerep nem egészen illik az ő egyéniségéhez. Bőven volt lelkes és rokonszenves tapsokban része. Mély intelligenciával és erővel játszotta Peterdy Bálnayt; Deésy pedig szép haladásáról tett tanúságot, amikor igen diszkrétül és finoman játszotta meg Tarczali alakját. Szohner Olga poétikus jelenség volt, mint mindig, és némely jelenetével nagyon meghatotta a közönséget. Erdélyi pedig Mádi Simiből csinált jóízű, kedves figurát. A nézőtéren szépszámú közönség volt.

NN 1901. december 28.

## Jegyzetek

299. Cifra nyomorúság. NN 1901. dec. 28. 4. – Színház

Különösebb ismertetőjel nélküli, de hangnemében, tömörségében Adynak tulajdonítható színházi kritika.