# Valamikor lányom voltál

Rossz éjszakák járnak erre,
Sietek a vallomással,
Tán utolsó vallomással.
Mit tudom én: tudom-é azt
Holnap is, amit tudok?
Sietek a vallomással.
Sohse volt így, sohse volt ez.
Szerelemnek kicsi volna,
Bolondságnak kicsi volna.
Úgy nevezd el, ahogy tetszik,
Mindegy, ha te akarod.
Szerelemnek kicsi volna.
Ki tudja, hogy holnap mint lesz?
Tán dadogva nem emlékszem,
Tán busongva nem emlékszem,
Te voltál a mindennél több.
Itt az írás, tanúság,
Ha dadogva nem emlékszem.
Ezer éve vagy több éve,
Valamikor lányom voltál,
Az én biztos lányom voltál.
Lányom avagy feleségem?
Egyek vagyunk mi nagyon:
Valamikor lányom voltál.

### Kézirat, megjelenés Kézirat: Autográf, ceruzával írt tisztázat, 2 számozott fólió, 210 x 170 mm. Aláírás nélkül. Cím: Valamikor lányom voltál. Fölötte főcím: A legőszibb versek. Alatta római I-es. A bal felső sarokban ugyancsak Adytól származó ceruzaírás: Tárcaversek, alatta: vasárnapra. – A k László Gyula tulajdonában. Első megjelenés: BN Esti lap 1907. szeptember 8. XII. évf. 214. sz. 2. – Ady Endre – („A legőszibb versek” főcímmel Az öreg Lázár és a Sötét vizek partján c. versek előtt elsőként. Az öreg Lázár című vers kötetünkben a Lázár a palota előtt című vers III. részeként szerepel.) – Kötetben: VA1 (1908) (A Léda arany-szobra ciklus) 145–46.; VA2 (1910) 81–82.; VA3 (1910) 81–82.; VA4 (1918) 81–82.; VA5 (1919) 107. – Gyűjteményes kötetben először. AEöv-1 [1930] 75. ### Szövegkritika, szövegváltozatok Alapszövegünk a VA3-ból. A VA1 korrektúrájában (PIM A. 126/1.) Ady a 7. és a 15. sor végén a vesszőt pontra javította, a 14. sor sajtóhibás emlékszem szavát korrigálta, a 17. sor végén a pontot vesszőre cserélte, a 19. sor végén kitette a vesszőt, a 20. sorban a Valamikor után vesszőt tett, a voltál sajtóhibáját javította. ### Szövegeltérések:
Főcím: | A legőszibb versek | k | BN
Cím fölött: | I. | k | BN
Cím: | Valamikor lyányom voltál |  |  |  |  | VA4 | VA5
1. | erre. | k | BN | VA1
3. | vallomással, |  |  |  |  |  | VA5
4. | én; |  |  |  |  |  | VA5
| azt, | k | BN | VA1
7. | igy, | k | BN
| ez, | k | BN
10. | Ugy | k | BN
13. | lesz | k
15. | emlékszem. |  | BN | VA1 | VA2
17. | tanuság, | k | BN | VA1
19. | több éve | k | BN
20. | lyányom |  |  |  |  | VA4 | VA5
| voltál | k
21. | lyányom |  |  |  |  | VA4 | VA5
| voltál | k
23. | <Enyém vagy túlságosan:>
| [fölé:] Egyek vagyunk mi nagyon: | k
24. | lyányom |  |  |  |  | VA4 | VA5
### Keletkezéstörténet Király István líraian ecseteli a vers keletkezésének előzményeit. A Léda iránti „hála nyugtáját” véleménye szerint legszebben a Valamikor lányom voltál című költemény „állította ki”. „1907 szeptember elején íródott ez a vers – magyarázza Király. – Néhány nappal előbb, 1907 augusztus végén született meg a várva-várt gyermek, Léda kisfia – de halva. Egy álom füstbe ment. Kettőjük viszonyának mély tragikumát maradéktalanul át kellett Adynak ekkor éreznie. Belső szándéka szerint szépségre rendelt, teljességet idéző, lázadó szerelem volt az övék, s elátkozottnak bizonyult a maga valóságában. Mintha csak minden nagyra törő emberi vágynak reménytelensége tükröződött volna benne. S a gyermekágyban fekvő, féltékenykedő, beteg Lédában Ady észrevette a meggyötört embert: a társat. Sorsszerű összetartozásukat minden addiginál jobban tudatosította a másik szenvedése. S a részvét, az együttérzés vigasztaló, csöndes mozdulata a Valamikor lányom voltál tanúságtevő sorait nyújtotta át nem múló, örökké élő, betegágyi, »férji« ajándékba.” (Király I. 458.) Vészi Margit szerint Léda gyermeke lány volt. (l. Lengyel: Am 281.) Riedl Frigyes 1919-ben Adyról tartott egyetemi előadásában Goethe: An Charlotte von Stein c. költeményével állítja párhuzamba Ady versét. „A szerelem végzetességét legszebben fejezi ki – állapítja meg – a Valamikor lányom voltál című költeményben: szerelmét végzetesnek, lélekvándorlás eredményének mondja, akárcsak Goethe Frau v. Steinhoz írt egy költeményben: »Ach, du warst in abgelebten Zeiten / meine Schwester oder meine Frau«.” (Szabó Lőrinc fordításában: Ah, valaha, régleélt időkben / feleségem voltál vagy húgom.) (Mattyasovszky Erzsébet lejegyzése: AM II. 149.) Megtalálható ez az összehasonlítás Riedl Ady és Goethe c. tanulmányában is (l. HSz 1919. aug. Ady-szám. 129–30. R. F.: Arcok és harcok Ady körül. [Bp., 1928.] 129–30.) Földessy Gyula vitatja Riedl Ady–Goethe párhuzamát. Szerinte Riedl „kétségkívül tévesen” vélte látni egy Goethe-vers nyomát e versben „Ady életében – írja Földessy – tudtommal nem volt lefordítva ez a Steinnéhoz írt vers, mely a régebbi német Goethe-kiadásokban sem volt meg. Különben is Ady egész költészetén végigvonul a reinkarnáció hite (minden kötetében többször), s így ez ebben a versben is természetesen és könnyedén adódott. Továbbá az Ady lányául-nézése kedvesének azzal kapcsolatban, hogy nagyon egyek egymással, természetesebb és igazabb, mert az apát és leányát a vérség révén szorosabb kötelék fűzi egymáshoz, mint a szülőket.” (Földessy: Amt 76–77.) Földessynek igaza lehet abban, hogy Ady nem ismerte a Goethe-verset, de a két vers rokonsága kétségtelen. Benedek Marcell a férfi és az asszony bonyolult viszonyát, „sokrétű” jellegét érzékeli a versben. „A Valamikor lányom voltál siető lerögzítése egy hirtelen, homályos érzésnek – írja –: a férfi és az asszony viszonya nemcsak szerelem, nemcsak harc, egyébfajta szeretetek is lappanganak benne, átöröklődve és elcsökevényesedve. Anyjának sokszor érzi az ember a kedvesét; Ady egy rejtettebb érzést hoz világra, mondván: „Ezer éve, vagy több éve, / Valamikor lányom voltál”. (Benedek II. 209–10.) ### Irodalom Riedl Frigyes: Ady és Goethe. HSz 1919. aug. Ady-szám 129–30. = R. F.: Arcok és harcok Ady körül. [Bp., 1928.] 129–30.; Benedek II. 209–10.; Hatvany II. 344–47.; Földessy: Amt 76–77.; Király I. 458–60.