# Egy megtalált könyv

Zsibbadt sokáig olvasatlanul
(Inni, vadászni sokkal könnyebb
Magyar kastélyban) s végül kidobták
Bűnöknek bűnösét: a könyvet.
Jó könyv volt: elmés, szép Voltaire-kötet:
Nagy rombolások szent harctevője.
(Egykoron volt még a magyar urnak
Tisztessége és agyvelője.)
Ma már a kastély unja a betűt,
Retteg a könyvtől s hunn trágyadombok
Várják Voltaire-től egészen máig,
Aki könyvekben nagyot mondott.
S a trágyadombnál elment valaki,
Egy szennyes zubbony, egy éhes elme
S isten bárányát, Voltaire ó könyvét
A trágyadombról fölemelte.
Belenézett és megdördült az ég,
Dühtől gyultak föl bús, izzadt orcák,
Hejh, fázni fog még e könyvtől, tüztől
A papos, uri Magyarország.

### Megjelenés Első megjelenés: Nsz 1907. december 22. XXXV. évf. 303. sz. – Ady Endre – Olvasótár [a Népszava melléklete] 2. – Gyűjteményes kötetben először: AEöv-8 [1943] 1008. ### Szövegkritika Alapszövegünk a Nsz-ból. ### Javításaink: 4 A Bünöknek bünösét rövid ü-it mindkét szóban ritmikai meggondolásból hosszúra javítottuk. 8 A sor végén a zárójel és a pont sorrendjét fölcseréltük. 9 A betüt rövid ü-jét ritmikai indokból hosszúra javítottuk. 11 A Voltairetól-t Voltaire-től-re javítottuk. 18 A bus rövid u-jára ritmikai okból ékezetet tettünk. ### Keletkezéstörténet Földessy Gyula hívja föl a figyelmet arra, hogy a Nsz kiadásában ekkor jelent meg Voltaire Candide-ja. (Földessy: Amt 302.) Ady a verset ez alkalomból írta a Nsz-nak. – A hunn trágyadombok kifejezés esztendők múlva visszatér az 1912-es Rohanunk a forradalomba c. költeményben „Hunnia úri trágyadombja” alakban. – Az isten bárányát, Voltaire ó könyvét: bibliai reminiszcencia. Keresztelő János nevezte Jézust Isten bárányának: „Másnap látá János Jézust ő hozzá menni és monda: Imé az Istennek ama báránya, aki elveszi a világ bűneit!” (János 1: 29.) „Másnap ismét ott állt vala János és kettő az ő tanítványai közül; És ránézvén Jézusra, amint ott jár vala, monda: Imé az Isten Báránya!” (János 1: 35–36.)