# 63. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Nagyvárad, 1903. szept. 22.]

Éjjel 1 óra, Én Édes Szent Asszonyom, csókolom legédesebb kezét<e>. Oly nehéz volt eljönni mindenképen. Még fizikailag bírtam legkönnyebben. De aludtam, mert Maga rám parancsolt. Itthon már tudták, hogy Budapesten voltam. Egyébként csönd. Halász megkérdezte, „elárultam”-e őt és az asszonyt (!) Fehér pedig kérdezősködés s apropos nélkül jelentette nekem, hogy fölmegy Budapestre s megkeresi Magát. Nem volt rá szavam. Nagyon édes levelet kaptam a férjecskéjétől. Szeretem ezt az embert. Levelét majd felviszem. Elsikkasztott levelem sorsát még biztosan nem tudtam meg. Ezután minden levelem magam viszem ki. Radó itthon van s egyelőre nem tudnak utazó szándékáról, ám ez nála hirtelen jön. Vigyázok s okos leszek.

Most pedig megírom azt a bizonyos okot: fájt, hogy Maga nem kímélt meg attól a föltevéstől, hogy Radó megteheti Magával is azt, a mi az ő módszere és uzusa. Érti és érzi az én disztinkcziómat? Ez se nem gyanu, se nem féltékenység, se nem okvetetlenkedés. Én akaron[!], hogy Maga nekem az Illuzió maradjon, a legmagasabb foku. És így lesz, mert így akarom – még maga ellenére is. Kérem tudasson, a miről engem tudatni érdemesnek tart. Hugocskája kezeit csókolja, Magát pedig gondolatban át és átérzi a Maga legokosabb bolondja.

[Címzés:]
Őnagysága
Diósyné Brüll Adél urnőnek
Budapest.
(Continentál-szálloda.)

## 63. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Nagyvárad, 1903. szept. 22.]

K: OSZK – Fond 74/4/12 – Royal kávéház Nagyvárad ovális girlandos keretbe foglalt enteriörjével díszített összehajtott levélpapírján és céges borítékjában. – 2 f. (1. f. r-v, 2. f. r) – 147 x 227, 92 x 156 mm – Tintaírás – A borítékon más kéztől: „78” – Pr.: vétel Nádor Henriktől 1966. – Brüll Berta másolata: OSZK növn. 1946/21/9.

Dat.: fpb: Nagyvárad, 903. szept. 22. N 10? – épb: Budapest 903. szept. 22. É 8. – Brüll Berta másolatán szept. 21.

M: RSle 38. – RAöl 285. – Dénes: Hársak (részlet) 198. – AEl I. 80. (hibás szövegek).

Brüll Berta másolatán szept. 21. a keltezés, de a levelet éjjel 1 órakor írta Ady, s a feladási postabélyegző is szept. 22. A boríték és levélpapír a Royal kávéházé, összetartozásuk biztos. Ady vasárnap, 20-án érkezett a fővárosba, 21-én, hétfőn délután már jelen kellett lennie a keddi lap elkészítésénél. A szerkesztőségi munka után írta a levelet (kedden éjjel 1 órakor), s még aznap 1/2 11-kor este egy másikat is írt (l. a köv. levelet).

Halász megkérdezte, „elárultam-e őt és az asszonyt”: azaz felfedte-e Halász és Fehérné viszonyát (l. a szept. 6-i levél jegyzetét).

Nagyon édes levelet kaptam a férjecskéjétől: Diósiné valószínűleg beszámolt már férjének pesti napjairól, társaságáról, többek között Adyról is, és arról, hogy a tehetséges fiatal újságíró, költő Párizsba készül. Szept. 24-i levelében Ady megkérdezi Diósinét: „írt-e rólam valamit a férjeura?” Ebből kiviláglik, hogy valakinek már levélben be kellett mutatni Adyt. Hegedűs arra következtet, hogy „Diósi Ferenc, Ödön édesapja – mint más források említik – tényleg írt már Párizsba a fiának Ady érdekében” (Hegedűs: AEnn 412.). A „más források”-at nem nevezi meg, s így arra gyanakodhatunk, hogy a Révész-alkotta legenda egy mozzanata keveredik bele: Diósi Ferenc beajánló levelére menye hozta Párizsból 1903 nyarán a szívélyes választ (l. RAéL 67., 69., 76., ill. RAöl 55., 57., 64. és a szept. 6-i levél jegyzetét). Lehet, hogy a bemutatkozó levelet maga Ady írta, erre kapott választ a jelzett levélben, s ezért érdeklődött Diósinénál: milyen vélemény alakult ki róla Párizsban.

Diósi Ödön (1873. jan. 22.–1935. nov. 27.): Brüll Adél férje, üzletember, kereskedő, export-import ügynök, bizományos. (Apja váradi zsidó cégfestő, társadalmi helyzetéhez képest művelt, irodalomszerető ember). Diósi több forrás szerint az 1890-es években a Kereskedelemügyi m. kir. Minisztériumhoz tartozó Magyar Kereskedelmi Múzeum (mai fogalmaink szerint kereskedelmi külképviseletet ellátó intézmény) megbízottja volt Szófiában (RAéL 58–59.; Dénes: Akkor 139.; Bölöni 73.; Brüll Berta: EmlAE III. 121.). A Magyar Kereskedelmi Múzeum c. heti értesítő 1895. évi 1–50. számaiban a Magyar Kereskedelmi Múzeum köréből c. rovatban „az intézet képviselőségei” között találjuk, így: „Szófiában főnök Diósy[!] Ödön.” Az 51. számban azonban már nem szerepel a neve. A Magyarország Tiszti Cím- és Névtára c. évenként megjelenő kiadványban csak egyszer találjuk a nevét ezekben az években, az 1896. XV. évf. 331. lapján: „A Kereskedelmi m. kir. Minisztérium kereskedelmi képviselője Konstantinápolyban és Szalonikiben, ügynök Dióssy Ödön[!]” A szófiai csőd után (l. a szept. 6-i levél jegyzetét), Párizsban telepedett le. Először egy levelezőlap-kiadó vállalkozásba társult be, később bizományi irodát nyitott, csemegeáruk és prémek importképviseletét látta el. 1914-ben menekülniök kellett Párizsból. A háború alatt a Hadi Termény Részvénytársaság egyik cégvezetője lett. Ügyessége, jó üzleti érzéke, agilitása többszöri csődbejutás után is talpra állította. (Dénes: Akkor 139–176.; Hegedűs: AEN 86–111.; EmlAE III. 121–131.) A család eredeti neve Nussbaum volt, a magyarosítás Diósi névre szólt (EmlAE III. 229.). A versek kritikai kiadásával (AEÖV) és Ady Endre levelei-vel (AEl) összhangban ezt a névformát használjuk a levelek kritikai kiadásának fejlécében és a jegyzetekben.

fájt, hogy Maga nem kímélt meg attól a föltevéstől, hogy Radó megteheti Magával is azt, a mi az ő módszere és uzusa: Ady Diósiné egész pesti tartózkodása alatt féltékeny Radóra, s az asszony még fokozza is a feszültséget azzal, hogy nem hajlandó elhárítani Radó közeledését. De lehet, hogy a botránytól, a férfi rossz hírétől, kíméletlenségétől tartva nem mert határozottan elutasító lenni.