# 2. Ady Endre – Csiky Lajosnak

[Érmindszent, 1897. ápr. 4.]

Érmindszent 97. ápr. 4.

Nagytiszteletű Theol. Dékán úr!

Alúlírott azon alázatos kéréssel fordúlok Nagytiszteleted elé, kegyeskedjék nekem a husvét előtti próba-szónoklást kegyesen elengedni.

Kérésemet következőkben vagyok bátor támogatni: fontos ügyeim hazajönni kényszerítettek, így tehát a szónoklat megejtésére ill. a Debreczenbe való visszamenetelre képtelen vagyok s ha ügyeim meg is engednék, a kétszeres úti költség, mint szegény embert, érzékenyen sújtana, a hozzám közellevő M. Csaholy ecclésia ez ünnepre követül kérvén ki, mint szomszéd falúba a rendes időbe jelenhetek meg, mirenézve már a csaholyi tiszt. lelkész úrral személyesen beszéltem. – A karácson előtti próba-szónoklatom Nagytiszteleted által kegyesen fogadtatott s különben is az a körülmény, hogy két éven keresztül – még oly népes gyülekezet előtt is, mint Zilah – voltam megelégedéssel jutalmazott ünnepi követ, avval a reménnyel tölt el, hogy Nagytiszteleted kegyes színe előtt elég garantiával szolgál.

Alázatos kérésem megújítva maradtam Nagytiszteletednek

alázatos szolgája
Ady Endre
1. joghallg.

## 2. Ady Endre – Csiky Lajosnak

Érmindszent, [18]97. ápr. 4.

K: Tiszántúli Református Egyházkerületi és Kollégiumi Levéltár, Debrecen – TtREL II. 2. C. 1. – Hajtott írópapír – 2 f. (1. f.: r–v, 2. f.: r) – 115 x 210 mm – Tintaírás – 2. f. v-n: Th. d. 407/96–97. Választhat. 1897 ápr. 8. Csiky L.

M: EmlAE II. 20.

A levelet először Kovalovszky Miklós közölte a Legációk jegyzőkönyvével és a dékáni napló bejegyzéseivel együtt.

Az elsőéves jogász húsvéti legációjához kapcsolódik az a hivatalos irat, amelyet Csohány János debreceni kollégiumi levéltáros talált meg a főiskola irattárában. A Legációk jegyzőkönyvében talált bejegyzés 1897. ápr. 3. kelettel: „Magyar Csaholy Húsvétra Ady Endre 1. jht specifikálja.” A levélre vonatkozó bejegyzés a teológiai dékáni naplóban: „407. 1897. ápr. 6. Ady Endre 1. jh. próbaszónoklása elengedését kéri levélben. Háznagyi hiv-nál kedvezőleg intézkedem.” A levél hátoldalán Csiky Lajos dékán kedvező döntése olvasható.

Ady a zilahi kollégium nagydiákjaként, majd a debreceni kollégium joghallgatójaként többször vállalt legációt. A legáció a református közép- és főiskolák egyházszolgálati intézménye volt. A próbaszónoklattal kiválasztott VII–VIII. osztályos gimnazisták és a főiskolai hallgatók nagy ünnepeken: húsvétkor, pünkösdkor és karácsonykor az iskola követeként (legátusként) prédikálni mentek környékbeli falvak templomaiba. Szolgálatukért a hívek adományait kapták, ennek egy része az iskolát illette. A legációt az iskola, ill. főiskola szervezte, az jelölte ki a legátusokat a vidék falvainak és városainak egyházaihoz (elekció), de az egyház is kikérhette személy szerint az általa kiválasztott diákot legációra: ez volt a specifikáció. Ady Lajos tehát rosszul emlékszik, amikor azt állítja, hogy az 1897. húsvéti magyarcsaholyi legációt bátyja elekció útján kapta (AL 48.).

Csaholy: Magyarcsaholy Szilágy m., Tasnádi járás (Cehal) érmelléki község Tasnádtól délre 8 km-re. (Tasnád Érmindszenttől délre 12 km távolságra van.)

Ez a legáció keserű emlékű volt Ady életében. Az eseményeket Ady Lajos örökítette meg könyvében. „Magyarcsaholyból visszatérőben Tasnádig fuvarozta be az eklézsia, s ott már várt rá az édes apám szekere. Valahogyan azonban Bandi és a kocsis elkerülték egymást, fogatunk üresen jött haza, ő pedig ott töltötte az estét Tasnádon, jókedvű társaságba került, ahol bor is volt, cigány is, s az egész legátum (valami 18–20 forint) az utolsó garasig elúszott.” Másnap gyalog kellett hazamennie, s otthon szigorú megleckéztetés fogadta (AL 48.). – A legáció következményeiről l. a 3. sz. levél jegyzetét.

Ady legációiról l. még EmlAE I. 425., 442., 468–469., 627., II. 20.; AL 38.