# 334. Ady Endre, Diósi Ödönné – Marchişiu Otíliának

[Monte-Carlo, 1906. nov. 7.]

[Ady írásával:]

Kézcsók Ady

[Diósi Ödönné sorai:]

Itó édes, végre valahára megkaptam a leveledet, én is írok a napokban. Hogy vagytok? Fáztok sokat. Itt is csunya idő van. Csókol Léda

[A képeslapon a monacói hercegi palota kék szalonja látható, a kanapéra Diósiné ráirta:]

Ez lenne ám jó Adynak. Ugy-e?

[Címzés:]
Madame Itó de Kosmutza
Hotel du Panthéon
Place du Panthéon
Paris.

## 334. Ady Endre, Diósi Ödönné – Marchişiu Otíliának

[Monte-Carlo, 1906. nov. 7.]

K: PIM – V. 6/2 – Képeslap, felirata a címoldalon: carte postale, a képoldalon: Monaco. – Le Palais de Prince. – Le Salon Bleu – 1 f. – 90 x 138 mm – Tintaírás – Szöveg a képoldalon; címzés Diósiné írásával – Pr.: vétel Bölöni Györgytől 1954.

Dat.: fpb: Monte-Carlo Princte de Monaco 17 7–11 06 – épb: nincs.

M: Bölöni 109. (nov. 17.), 144/145. (faksz. a képoldalról a képaláírás dátuma nov. 17.) – AEl I. 228. (nov. 17.)

Bölöni ezt a képeslapot Adyék utolsó monte-carlói leveleként közli. A fpb-n a 17-es szám azonban nem a napot, hanem az órát jelzi.

A kanapéra írt mondat magyarázata az, hogy Diósiék lakásában „az udvarra egy hálószoba nyílt, ablakánál asztal két karosszékkel, aztán a széles ágy végénél egy kanapé, melyen újságjait olvasva állandóan ott nyújtózkodott Ady”. Diósiné gyakran zsörtölődött vele: „maga tulajdonképpen miért jár hozzánk? Feljön, előveszi az újságjait, lefekszik erre a dívánra és senkihez sem szól egy szót sem” (Bölöni 73–74.).