# 209. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1905. jún. 11.]

Édes, jó asszonyom,

ma délután Dodótól kaptam nagyon hosszu, nagyon körülményes, de alapjában kedves s természetesen magáról szóló levelet. Nem akarom elküldeni. Sürgős nincs benne. Majd leviszem, ha levihetem. Őrült helyzetben vagyok. Becsapódtam a várakozásokkal. Holnap reggel mégis csak haza kell szaladnom. Visszajövet beszólok Magukhoz s esetleg fölhozom Licut, de hosszabb időre csak majd a hét végén mehetek Nagyváradra. Vissza kell jönnöm Pestre még rendezni egy és mást. Majd beleőrülök ebbe. Azt se tudom momentán, hogy mit csináljak. Hogy van? Csókolja a kezeit magát látni vágyó s kétségbeesett

Adyja.

Mama, Berta s Margót[!] számára üdvözlet. A betörőről mégis csak írtam valamit, ha muszáj.

[Címzés:]
Nagyságos
Diósyné Brüll Adél
urnőnek
Nagyvárad.
Főutca, Stern-ház.

## 209. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1905. jún. 11.]

K: OSZK – Levelestár növn. 1936/86/2 – BN levélpapír (l. a 206. sz. jegyzetet) – 1 f. (r–v) – 215 x 275, 125 x 157 mm – Tintaírás – Pr.: vétel Lantos Adolftól 1936.

Dat.: fpb: Bp 905 jún 11 – épb: Nv 905 jún 11.

M: RAéL 145. – RAöl 116. (csonka) – AEvl 121. – AEl I. 175.

Dodótól kaptam nagyon hosszu, nagyon körülményes, de alapjában kedves s természetesen magáról szóló levelet: Révész Béla erre a nyárra teszi Diósiék házasságának (újabb) válságát és a férj tiltakozását Ady és a felesége kapcsolata ellen. Így ír erről: „Az asszony Nagyváradon van, és e hetekben írja Ady Endre: »Véres húskapcsok« [Vad szirttetőn állunk, BN jún. 25.], »A vár fehér asszonya« [BN júl. 9.], »Héja-nász az avaron« [BN júl. 30.], »Hunyhat a máglya« [BN aug. 27.], »Várnak ránk Délen« [BN szept. 10.] legnyilatkozóbb Léda-költeményeit. A férj Párizsban hallgatja[!] a vallomásokat és elveszti a türelmét. Bizonyos, hogy lázadó töprengések, tétova izgalmak, fájdalmak előzték meg Diósy Ödön felrobbant mozdulatát. A szaporázó Léda-versek okozták közvetlenül a férj elszánt, elsötétült elhatározását. Diósy Ödön Párizsból levelet írt feleségének Nagyváradra. Ezt az írást én láttam. A levél felső szélén oda volt tűzve Ady Endre két verse, a vastagbetűs strófák, úgy frissen, ahogy a »Budapesti Napló«-ban megjelentek és a hosszú levél Lédához, a szívéhez, értelméhez volt adresszálva. Diósy Ödön közölte feleségével, hogy nem hajlandó tovább tűrni az Ady-ismeretséget, ingerülten, a legsértőbb szavakkal támadta Ady Endrét, aki miatt szembekerültek, irtózik az emberek megítélésétől, hogy szánakozva nézhetnék őt és feltétlenül rendet akar teremteni maga körül. Szeretettel, meleghangú kérleléssel írja Diósy Ödön feleségének, hogy térjen vissza hozzá, de csak úgy, ha lemond véglegesen az Ady-ismeretségről, viszont felajánlja Diósy azt is feleségének, ha nem tudná őszintén megtenni, amit kér tőle, úgy váljanak el.

A felkészülés forrongó indulatával írhatta Diósy Ödön leszámoló levelét, mert ennek a párját, már más hangon, szidalmazó szenvedélyességgel megírta és elküldte Ady Endrének, aki erre felelt Diósy Ödönnek, keserű firtatással, hát most már mit csináljon, provokálja-e őt, vagy pedig változatlanul, baráti érzéssel magához térítse a fenekedő háborgásból.

Ezért nem volt békességes Léda nagyváradi hazatérése sem. A két levél azzal a hatással járt, hogy Ady Endre rá akarta venni Lédát, váljon el urától és kössenek házasságot” (RSle 65–66.; RAöl 316–317.).

Ady 1905 nyarán és őszén Budapestről Nagyváradra küldött leveleiben gyakran esik szó a férjről. Valóban lehetett valami affér a két férfi között. Erre utalnak a júl. 20., 23. és okt. 23-i levelek Diósira vonatkozó sorai. Sajnos a Révész által említett levelekből egy sem maradt fenn, de biztos, hogy Diósi nem írt „szidalmazó szenvedélyességgel” leszámoló levelet Adynak. (Ennek nyoma lenne az asszonynak írt levelekben.) Ellenkezőleg: „megértették egymást”, sőt megállapodtak. Valós magja ellenére a túlszínezett leírás Révésznek azt a törekvését tükrözi, hogy a viszonyt – legalább a legalizálási szándék hangsúlyozásával – szépítse, szalonképesebbé tegye, s mentse a férj meghunyászkodó belenyugvását.

Ha ismernénk a Révész említette levélhez csatolt két vers címét, következtetni tudnánk a levél keltére, és kapcsolni tudnánk az Ady leveleiben található utalásokhoz. A Révész által felsorolt versek későbbiek. Jún. 11-ét, tárgyalt levelünk keltét megelőzően csak a Léda a hajón (máj. 7.) és A tó nevetett c. versek jöhetnek számításba. Ebben az Ady által említett levélben azonban biztosan nem esik szó szemrehányásról. Diósi időnként lázadozott helyzete visszássága ellen, (a későbbi levelekben ennek van nyoma). Diósi Ödön unokahúga, Adonyi Béláné Diósi Klára is megerősíti, hogy Diósiné valóban kapott férjétől az Adyval való szakításra felszólító levelet. Írása a Révész-hagyatékkal a PIM-ba került (PIM kézirattár V. 4709/1/1–8). (L. még a 220., 223. sz. levelet.)

Becsapódtam a várakozásokkal. Holnap reggel mégis csak haza kell szaladnom: valószínűleg pénzt kellett valahonnan szereznie, s mivel Pesten nem sikerült, otthonról akart kérni. A mondatból arra is következtethetünk, hogy terve ellenére addig még nem volt Érmindszenten (l. a 205. sz. levél jegyzetét).

A betörőről mégis csak írtam: nem tudjuk, milyen írásról van szó, és hogy hol jelent meg (l. a 208. sz. levelet). Lehet, hogy egy eddig ismeretlen, jeltelen cikk lappang valahol?