# 191. Ady Endre – Brüll Bertának

[Budapest, 1905. márc. 6–7.]

Édes Bertuska,

három órakor visszautaztam s e rövid idő alatt még Rienzi Mariskával is találkoznom kellett. (Ennek is volt része abban, hogy nem maradtam reggelig.) Halászt láttam, igen röviden üdvözöltük egymást, Fodor Gyulát s amolyan Fenyő Sándor-féléket stb. stb. Ez egy rövid óra. A többit Bíróval töltöttem, aki kikísért. Édes Fiam, egyelőre levélben annyit, hogy nem szabad neked Bíróra haragudnod. Én jól sejtettem, megértettem s abszolváltam őt. Egyébként pedig, bár aludtam, összetört az ut. Bus vagyok: Adél megint nem ír. A vége még is csak az lesz Bertuska, hogy én nem sokat teketóriázok: semmi sincs ugy, ahogy megérdemlem, én elpusztítom magam. Ez ugyan elég vénasszonyos beszéd s megtéve is legföljebb ifju bonneokhoz illő és mégis. Csömör, csömör és – reménytelenség. Isten veled nem szomorítlak. Kézcsók Mamának, Margitnak. Szervusz.

## 191. Ady Endre – Brüll Bertának

[Budapest, 1905. márc. 6–7.]

K: OSZK – Fond 74/1/13 – BN levélpapír (l. a 181. sz. jegyzetet) – 1 f. (r) – 222 x 290 mm – Tintaírás – Pr.: vétel dr. Nádor Henriktől 1966.

M: RSle 206. – RAöl 469–470. (Budapestről Nagyváradra 1905 telén) – AEl I. 194. (1905. dec.)

A levél jobb felső margóján ismeretlen írással: 1905 telén. A levélpapír alján ismeretlen, de az előbbivel nem azonos írással (Diósiné?): 1905 v. 1906. Ezt a szerkesztőségi levélpapírt 1905 első hónapjaiban használta Ady. A febr. 23-i levélben bejelenti Brüll Bertának váradi látogatását a következő vasárnapra, márc. 5-re. Bíró Lajossal együtt mentek le Váradra, s egyedül jött vissza Pestre. Váradi útja időzítése egybeesett a Laszky Árminék által rendezett ebéddel, amelyre Bíróval együtt kapott meghívást (l. a 194., 195. sz. levelet). Ennek az ebédnek vagy a nap más eseményének kellemetlen következménye lett: kölcsönös megbántódás, neheztelés Ady és Brüll Berta között. E levélben, amelyet a következő vagy az azutáni napon írt, beszámol arról is, hogy Bertáéktól elbúcsúzva még kikkel találkozott.

három órakor visszautaztam s e rövid idő alatt még Rienzi Mariskával is találkoznom kellett: Rienzi (eredeti nevén Novák) Mária (?–1932) orfeum-énekesnő. Artista társaival járta az országot, mulatóhelyeken, alkalmi színpadokon lépett fel kupléénekesként. Adynak 1902 nyarán hónapokig tartó viszonya volt vele. Tébolydában halt meg. Az életrajzírók szerint tőle kapta Ady a vérbajt. Kovalovszky szerint valószínűleg 1905-ben ismét Nagyváradon lépett fel, így jöhetett létre a váratlan találkozás. „A levél hangjából a kellemetlen emlék utóíze és kényszeredettség érzik, bár lehet, hogy Ady a mentegetőzésnek ezt a fanyalgó formáját választja – mint máskor is Lédáék irányában – védekezésül, ha netán Brüllék fülébe jut, hogy együtt volt a hírhedt artistanővel.” (EmlAE II. 485–486.) A Rienzi-kapcsolat irodalmát Kovalovszky Miklós foglalta össze (i. h.).

Lehet, hogy a találkozás híre Bertán keresztül mégis eljutott Diósinéhoz, s ezért írta azt a „kegyetlen” levelet, amelyre Ady válasza a 194. sz. levél volt.

Halászt láttam, igen röviden üdvözöltük egymást: Halász Lajos váradi újságíró, ügyvéd az Ady–Léda szerelmi történet egyik negatív szereplője, a két férfi kapcsolata Diósiné miatt vált hűvössé (l. az 52. levél jegyzetét).

Fodor Gyula: váradi ügyvéd.

Fenyő Sándor: újságíró (Magyar Hírlap, Egyetértés).