# 257. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1906. márc. eleje]

Édes Drágám, Mindenem, Adél,

elárulok valamit, amit nem kellene. Ki akartam mindenáron Kufsteinon át utazni Párisba s meglepni magát. Azt mondtam volna itt, hogy Abbaziába megyek. De csak, harminc órát tölthetnék Párisban s félek, hogy az öt-hat napos ut összetörne s elvenné az illuzióimat Páristól. Áprilisban ugy is megyek, megyek minden áron s látnom kell magát. A napokban igazán el fog most már dőlni az utolsó kérdés is. De azért még mindig lehet, hogy valamelyik napon csak Maga előtt termek. Óh csak egy félóráig lehetnék Maga mellett, Mindenem, Adél. Hát azt hiszi, hogy én baráti tanácsokra vagyok alázatos vagy brüszk? Azt írja ugyanis, hogy Bíró tanácsolta, hogy kutya legyek. Tudja Maga, hogy az vagyok én s az leszek. Csókolja, nagyon-nagyon kutyája.

## 257. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1906. márc. eleje]

K: OSZK – Fond 74/4/50 – Sűrűn vonalkázott BN levélpapír (l. a 213. sz. jegyzetet) – 1 f. (r–v) – 216 x 275 mm – Tintaírás – Pr.: vétel dr. Nádor Henriktől 1966.

M: RSle 166. – RAöl 427. – AEl I. 202. (márc.)

A márciusi keltezés azon a mondaton alapul, hogy „Áprilisban ugy is megyek.” Az Abbáziával leplezett, meg nem valósult útitervről l. a 256. és 261. sz. levelet.

A kutya, kutyája a későbbi levelekben is gyakran előfordul az alázatosság és a hűség tanúsításaként.