# 248. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1906. jan. 19.]

Édes jóm, én Mindenem, idegesen írok és sietnem is kell. Áldja meg az én szerelmem, amiért nem írt egészen gonosz levelet. Amit Maga M….ról jósol, abszurdum s szó sincs róla. Hogy ezt valaki meg nem érti: nekem nincs s nem akarom, hogy más legyen valakim, mint – Maga! Nem érzi? Én meg fogok innen szabadulni. Ha lehet, a maga közelébe iparkodnék. Nagyon, nagyon szeretem. Lehet, hogy nem élek Budapesten ugy, ahogy illedelmes. Majd meglátná, ha valakinek valaki ugy hiányoznék, mint Maga nekem. A kötetem pár nap mulva kész. Kíváncsi vagyok tetszeni fog-e? A magáé ez a kötet egészen. És én még inkább. Ezer szomoru csók: Ady

[Az utolsó mondatok a lap szélén körbe írva.]

[Címzés:]
A. D. 13.
Paris
poste restante
Bureau de la rue St. Anne

## 248. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1906. jan. 19.]

K: OSZK – Fond 74/4/47 – Zárt levelezőlap beragasztott pótlappal – 6 oldal – 92 x 111 mm – Tintaírás – Pr.: vétel dr. Nádor Henriktől 1966.

Dat.: fpb: Bp 906 jan 19 – épb: Paris 21–1 06.

M: ADok 14. (faksz.) – AEvl 139–140. – AEl I. 198.

A címzésben az egyik poste restante cím látható, amelyre Ady a leveleit küldte (l. Bölöni 147.).

Áldja meg az én szerelmem, amiért nem írt egészen gonosz levelet: Ady dacosan tiltakozott Diósiné szemrehányása ellen (l. a 246. sz. levelet), s attól tartott, hogy az asszony ezért keményen megleckézteti.

Amit Maga M…ról jósol, abszurdum: Diósiné Vészi Margitra féltékenykedett. Gyanúja már az 1904 őszén, az első találkozás alkalmával felébredt, úgy látta, Adyra hatással van a csinos, élénk szellemű, intelligens fiatal lány. A gyanú nem volt alaptalan. Ady hódítási vággyal, „majdnem szerelemre-váltan” (Margita élni akar) közeledett hozzá. Az 1905–1907. években a Vészi-család vendégeként gyakran volt alkalma találkozni vele, s szerelem helyett bizalmas barátság alakult ki közöttük, bár a kapcsolatban Vészi Margit részéről mindig megmaradt valami távolságtartó, fensőbbséges fölény. Ady Diósinénak írt leveleiben nagyon gyakori a görcsös igyekezet, hogy a gyanút elhárítsa. Az asszony leginkább rá volt féltékeny.

A magáé ez a kötet egészen: a mondat tartalmilag azonos az Új versek ajánlásának első mondatával. Kevésbé ismert a verseskötet Diósinénak küldött példányába írt dedikáció: „D. Brüll Adélnak küldi kis könyve legelső darabját egy kurta élet minden nagy illúziójáért hálásan Ady Endre.” A szürke vászonba kötött, aranyozott barna bőrtokkal ellátott kötet az OSZK Kézirattárában található, jelzete: Oct. Hung. 1605.