# 276. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1906. máj.?]

Mindenem, Drágám,

elküldtem a levelemet a bureau 31-re. Ugy látszik, maga hamarabb járt ott. Most ott vár hiában[!] az én szegény levelem. Bennesír abban a levélben az én igazán őrjítő árvaságom. Elpusztulok, de nem tudok élni nélküled. Akard, hogy élhessek melletted. Minden gyötrelmedet érzem. Kalauzod nem merek lenni, de esküszöm: mindent teérted. Hiszen csak te vagy nekem valaki. Lehet, hogy próbáltál eltemetni magadban. Lehet, hogy kísérleteztél mással. Iszonyuakat érzek néha. És őrültebben szeretlek, mint valaha. Te vagy csak, mi az életből még érték. Ismétlem: kalauzodul ajánlkozni nem merek. Borzasztó volna, ha valamikor engem vádolnál. De akard, amit akarsz. Bármi legyen: egész lényemmel állok melletted. Amivé<l> formálsz, az leszek. Amit kívánsz tőlem, azt teszem. Kétségbeesetten miattad s miattam őrjöngve |:csókol:| össze most így gondolatban a te kutyád. Szeress és ne hagyj el. Hiszen talán tudnánk mi még az élettől kicsalni egy-két boldog, csöndes napot valahol. Áld és csókol, csókol:

— .

[2. f. v. margóján:] Menj el levelemért a bureau 31-be.

## 276. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1906. máj.?]

K: OSZK – Fond 74/4/56 – Hajtott Hungaria Paper vízjelű levélpapír – 2 f. (r–v) – 112 x 175 mm – Tintaírás – A 2. f. r-n oldalszámozás: – 3 –; Az 1. f. r-n Révész írásával: Bureau 31 – Pr.: vétel dr. Nádor Henriktől 1966. – Brüll Berta másolatában is: OSZK növn. 1946/21/69 – Pr.: a másoló ajándéka 1946.

M: RSle 75–76. – RAöl 326. – AEvl 147–148. (máj. eleje) – AEl I. 210. (máj.)

A levélben megírásának idejére utaló biztos jel nincs. Nagyon valószínű, hogy az 1905 októbere (Diósiné visszautazása Párizsba) és 1906. jún. 16. (Ady Párizsba indulása) közötti időszakasz leveleihez tartozik. Akkor volt az, hogy két postahivatalba küldte Ady a poste restante leveleket. Az egyik a Bureau 31., a rue St Anne-on, a másik a Bureau 96., a Grand Hotel postahivatala (l. a 241. és 242. sz. levelet). Erre talán óvatosságból volt szükség. A kettősség a második párizsi út után megszűnt. Erre lehet következtetni abból, hogy Bölöniék megőrizték azt a cédulát, amelyre Diósiné a Bureau 31. címét Marchişiu Otíliának felírta (Bölöni 216., faksz. 147.). Hogy a levél a fent említett időszakban íródott, bizonyítja könyörgő, esedező hangja. Később eltűnik a megalázkodás, önérzetesebb, határozottabb a hangvétel.

Kalauzod nem merek lenni: Ady gondolt ugyan a házasságra, de anyagi helyzete és életmódja miatt megvalósíthatatlannak érezte azt. Az asszony visszaemlékezéseiben és leveleiben sehol nincs utalás arra, hogy ő gondolt volna erre, vagy ezzel az igénnyel lépett volna fel.

Lehet, hogy kísérleteztél mással: Ady egy 1906. februárra keltezhető levélben is hangot ad alaptalan gyanújának (l. a 251. sz. levelet).

Amivé<l> formálsz, az leszek: Ady e levélben megismétli 1903. szept. 12-i levele (55. sz.) behódoló ajánlkozását a szeretett asszony „hűséges szolgájá”-ul. Diósiné visszaemlékezésében így idézi 1903 őszéről Ady szavait: „Csináljon belőlem valamit, amit akar.” L. az 1903. szept. 6. (52.) levél jegyzetét és első, 1909. jún. 1-i önéletrajzát (AEÖPM IX. 344.), amelyben udvarló gesztussal túlozza az asszony akaratának sorsfordító hatását. Későbbi életrajzaiban ezt nem ismétli meg.