# 329. Ady Endre – Hubert Emilnek

[Monaco, 1906. okt. 15.]

Mélyen tisztelt uram,

bajok, bolyongások, betegség miatt csak ma küldhetek egy kis novellát. Holnap verseket küldök. Kérem a versek közül a tetszőt kiválasztani s a többit visszaküldeni, hogy a B. N-nak idejében elküldhessem. Hogy és [mint vanna]k. Ugy szeretnék egy kicsit beszélget[ni magukka]l. Nyolc-tíz napig itt maradok. [Címem] <….> Monaco. Hotel de la [Paix. A Szerdának] üdvözlet. Igaz, tisztelő híve

Ady Endre

[Címzés:]
Nagyságos
Hubert Emil dr.
urnak
Budapest
(Wurm-udvar)
Hongrie

## 329. Ady Endre – Hubert Emilnek

[Monaco, 1906. okt. 15.]

K: PIM – A 294/1 – Képes levelezőlap, felirat a címoldalon: Union Postale Universelle – Carte Postale (még három nyelven), képoldalon: Milano – Arena – 1 f. – 137 x 90 mm – Tintaírás – A lap egyik felső sarka hiányzik, a bélyeggel együtt letépték. – Pr.: dr. Müller Miklós tulajdonából, ajándék 1991.

Dat.: fpb: Monte-Carlo Princ te de Monaco 14 30 15–10 06 – épb: Bp 906 ok 17.

M: AEÖV III. 334. (Koczkás Sándor közlése).

A levelezőlap letépett sarka miatt hiányzó szövegrészt feltételezésünk szerint [ ]-be kiegészítettük. Ez némileg eltér a Koczkás Sándorétól.

Adyék helyváltoztatását Velence és a Riviéra között nem jelzik levelek, csak a cikkek keltezése ad erről – hiányosan – tájékoztatást. Az utolsó Velencéből keltezett cikk okt. 6-iki. Ezt a „Milánó, október 10.”, majd „október 12.” keletű úti levelek (AEÖPM VIII. 99–101.; XI. 159–161.), majd a Monte-Carlo, okt. 17. keletű cikk követi. Innen tudjuk, hogy az olasz városon keresztül utaztak a Riviérára. Ezt megerősíti a Hubert Emilnek írott, a milánói arénát ábrázoló, bizonyosan ott vásárolt és Monacóban feladott lap is.

A levelezőlap egy levéllel és két verskézirattal (Sírni, sírni, sírni; Százezer éve már) együtt néhány éve került a PIM birtokába. A levél és a levelezőlap címzettje azonos.

Hubert Emil (1877–?): könyvtáros, az OSZK munkatársa, zenei író, a Szerda c., 1906. okt. 3. és nov. 14. között hét számot megért irodalmi, művészeti és tudományos hetilap szerkesztője. A lap megszűnését követő, főleg ellene irányuló sajtóhadjárat után állásából felfüggesztették. A vizsgálat ugyan törvénybe ütközőt nem talált működésében, a meghurcolás következményeként azonban idegösszeomlást kapott, nyugdíjba kényszerült, és pályát változtatott. Városi tisztviselő, majd kereskedő lett. A húszas években valószínűleg kivándorolt (l. Gulyás Pál: Magyar írók XIV. 680–682 h.).

A nagy reményekkel induló hetilapot Gundel Antal, Gundel János szállodás-vendéglős fia alapította, és tartotta fenn az apja pénzén. A szokásosnak többszörösét kitevő szerkesztői, szerzői honoráriumok, és az előfizetők alacsony száma következtében keletkezett veszteség miatt az apa a támogatást – Kiss József tanácsára – megszüntette. A hírlapok botrányt kavartak az eset körül, azt állítva, hogy a szerkesztésben részt vevő írók félrevezették Gundel Antalt, és a pazarló gazdálkodás rövidesen csődbe juttatta volna a vállalkozást. Különösen Hubert Emil általános szerkesztő és zenei rovatvezető, valamint Ignotus színházi rovatvezető szerződésben kikötött magas fizetését (havi 700, ill. 500 koronát) tűzték tollhegyre. Gundel Antal nyilatkozatában azt rótta fel szerkesztőjének, hogy tapasztalatlanságával visszaélve okt. 1-én szerződést kötött vele, amelyben ő „a lap szerkesztését és szellemi irányítását teljhatalmú joggal ráruházza Hubert Emil dr-ra”. (Újság 1906. nov. 20.) A lap történetét Kunz Egon írta meg disszertációjában, közölve a hírlapi vita dokumentumait is (A Szerda. Egy folyóirat különös története. Bp., 1948.).

A Hubertnek írott levelezőlap az első fennmaradt közvetlen jele Ady és a Szerda kapcsolatának. Az előzményekről Bölönitől csak annyit tudunk, hogy „egy induló revű a Szerda, verseket kért Adytól a nyár vége felé”. (Bölöni 82.) Pontosabb részletek Fülep Lajos levelezése I. kötetéből derülnek ki. Márkus László (1877–1948 író, rendező, kritikus) 1906. aug. elején levelet írt Párizsba Fülep Lajosnak, lelkes hangon számolva be az új lappal kapcsolatos tervekről, s Gundel nevében felkérte közreműködésre. Ady bevonásáról ezt írja: „nagyon kérem, beszéljen Adyval és elmondván neki ezeket [a terveket], ajánlja meg neki a következőket: Ha ő verset ír, s ezt a verset akárhova szánja, küldje el nekünk előbb, mi átolvassuk és ha nekünk való, azonnal kifizetjük, ha nem, akkor másnap tovább adjuk oda, ahova szánta […] közölje velem az Ady címét és a válaszát (az első számba már kellene Ady vers, szeptember elején jó volna, ha itt volna)”. (Fülep Lajos levelezése. Bp., 1990. I. köt. 49.) Márkus aug. 14-én újra ír, belső munkatársnak kéri fel Fülepet, megerősíti az előző levélben Adyról írottakat, s kéri őt a közvetítésre (i. m. 51.). Aug. 31-én maga Gundel ír. Márkus közvetítésével értesül Fülep feltételeiről, s kijelenti, hogy egy bizonyos, havonta fizetendő összegben is hajlandó megállapodni vele, s felajánlja, hogy pénzzavarából bármikor kisegíti (i. m. 57–58.).

A verskérést tehát Fülep közvetítette. Így született meg az Özvegy legények tánca. Kunz Egon úgy értesült, hogy a nagyösszegű honoráriumot Ady Gundel Antalnak párizsi képeslapon köszönte meg. A lap Budapest ostromáig megvolt a család birtokában. Ady szept. 10–11-én földközi-tengeri útra indult, a Szerda szerkesztőségével a Fülep által tartott kapcsolata megszakadt. De közvetlen összeköttetés jöhetett létre, mert az okt. 15-i levelezőlap szövegéből arra következtethetünk, hogy azt egy vagy két levélváltás már megelőzte: 1./ Ady tudta Hubert címét, 2./ megindokolja, hogy ismételt kérésükre miért nem tudott a lapnak írást küldeni. Különös, hogy a kapcsolat felületes maradt, Ady nem tudott a lapról, a számokat nem kapta meg. Egy későbbi levelében Révésztől érdeklődik a Szerdáról (l. a 336. sz. levelet), ebből kitűnik tájékozatlansága.

csak ma küldhetek egy kis novellát: Az Isten báránya c. elbeszélést, megjelent az 1906. nov. 7-i számban.

Holnap verseket küldök.: Csak napokkal később küldött két verset (l. a köv. levelet). A lappal való kapcsolatra, a szerkesztőségnek küldött versekre vonatkozóan l. Koczkás Sándor jegyzetét (AEÖV III. 305–306., 334–335. és Ady párizsi noteszkönyvében Hubert Emil címét: AEÖPM VIII. 240., jegyzet: 533.).

Nyolc-tíz napig itt maradok: Ez az első levél a Riviéráról. Ady és Diósiné Velencéből Milánón át érkeztek oda. Erről a kitérőről levél nem tanúskodik, de kétségtelenné teszi a tényt a BN okt. 13. számába küldött Úti levelek és a BN okt. 14. számának tárca rovatában „Éji utak” főcímmel megjelent két vers (A Holnap elébe, Jó Csönd-herceg előtt) keltezése: Milánó október 10., ill. Milánó október hó. Az ott vásárolt képeslapot küldte Hubertnek, postai címét is megadva, de az nem válaszol neki, és a honoráriumot sem küldi el (l. a 336. sz. levelet).

A megadott címben Monaco Monaco fejedelemség Monte-Carlóval egybeépült fővárosa. Adyék itt laktak, mert a „drága és gazdag Monte-Carlo luxusát állandóan nem bírták. Condamine-ban, a tenger felé vezető Rue Albert végén a Hotel de la Paix olcsó szállójuk” (Bölöni 107–108., képe uo. 144/145.). A levelek keltezésében tehát Monaco és Monte-Carlo nem jelent különbséget. A régebbi (kézirattári, kiadásbeli) keltezések helynévadatát nem változtattuk meg.