# 91. Ady Endre – Bíró Lajosnak

[Érmindszent, 1903. nov. 18.]

Mon cher Louis, J’ai écrit Toi deux lettre déja et attendu après. As-tu quelque chose ou es le traditionnellemant paresseux? Je appâte me ici et gronde la vie. Il fait un temps pluvieux. Tudieu! Je voudrais trop écrire. Naturellemant l’<e>hongrois. Je trouvé me mal. Mes glorieux nerfs rappeleront me longtemps <à> au un peu crasseux Nagyvárad. Éc<v>|:r:|is moi, mon cher Louis. Adieu! Mes conpliments. André Ady de Diósad, Lelle et Menyő (recte Ódy de genere Ond).

[Címzés:]
Monsieur Louis Bíró,
redacteur de „Szabadság”
Nagyvárad
(A „Szabadság” szerkesztősége.)

## 91. Ady Endre – Bíró Lajosnak

[Érmindszent, 1903. nov. 18.]

K: OSZK – Levelestár növn. 1958/23/2 – M. Kir. Posta levelezőlap – 90 x 140 mm – Tintaírás – A címoldalon ismeretlen kéztől származó „203” áthúzgálva – Pr.: Bíró Lajosné ajándéka 1958.

Dat.: fpb: Érkávás 903 nov 18 – épb: Nagyvárad 903 nov 19

M: Lengyel 347. (faksz) – AEl I. 102.

A levél fordítása:

Kedves Lajosom, már két levelet írtam Neked, és aztán vártam. Valami bajod van, vagy csak a szokott lustaság? Én itt tömöm magam, és szidom az életet. Esős idő van. Teringettét! Nagyon sokat szeretnék írni. Természetesen magyarul. Rosszul érzem magam. Dicső idegeim sokáig emlékeztetni fognak engem arra a mocskos Nagyváradra. Írj nekem, kedves Lajosom. Isten veled! Üdvözöllek. diósadi, lellei és menyői Ady Endre (recte Ódy de genere Ond).

A levél „szövege szótárból és grammatikából összerakott francia. Ahogyan ezt a nehéz nyelvet Ady akkor elképzelte” (Lengyel 346.). Ady párizsi előkészületeihez tartozott, hogy franciául tanult. Öccse az akkor „együtt töltött néhány hónap” tapasztalatára hivatkozva írja: „Ollendorffal [francia nyelvkönyvvel] kelt és feküdt, s úgy látszik, gyors tempóban haladt a franciában, mert már november derekán francia levelekkel keresi fel Bíró Lajost, aki Váradról ugyancsak francia nyelvű válaszokat ír, s bennük a Bandi leveleinek hibáit tanári türelemmel, alapossággal és részletességgel korrigálja” (AL 95.). Ady levelei alapján gyakran helyesbítenünk kell öccse állításainak túlzásait. Az egyetlen levél kezdetleges franciasággal és rossz helyesírással íródott. A Párizsba készülődésről l. Kovalovszky, Alföld 1966. 1119–1126.

már két levelet írtam Neked: l. 82. és 88. sz. levelet.

Dicső idegeim sokáig emlékeztetni fognak engem arra a mocskos Nagyváradra: Ady másutt is többször panaszkodik ekkor egészsége, idegei romlására. Nagyváradi élete „szertelen, önpusztító mámorhajszában” telt, s ez „egyre jobban megzavarta betegesen érzékeny idegrendszerének egyensúlyát” (Kovalovszky, Alföld 1973. 11. sz. 54.). Ehhez járultak még a Léda-szerelem megpróbáltatásai (l. a szeptemberi leveleket és jegyzeteiket).

diósadi, lellei és menyői Ady Endre (recte Ódy de genere Ond): Diósad (Dioşod), Lelle (Lelei), Menyő (Mineu) szilágysági falvak, ahol Adyk éltek régen. Az Ady-család „a XIV. század közepe tájától viseli az Ady (Ódi) nevet, bizonyára a Szilágy megyei Diósad község után, amely egyik ősi birtokuk volt. Innen Ady Endre családjának diósadi előneve, ezt kiegészíti vagy váltogatja még hadadi, menyői, lellei prédikátumokkal is, ha családja ősi múltjával és nagyságával akar büszkélkedni” (Kovalovszky EmlAE I. 49.). Bár oklevelek, genealógiai adatok nem igazolták a XIII–XV. századi birtokos nemes ősöktől való leszármazást, a kései Adyk meg voltak győződve a családi hagyomány valódiságáról. Itt azonban inkább tréfás, fanyar humorú derűkeltés az előnév-felsorolás célja. Adyt helyzete és vágyai közötti kiáltó ellentét készteti keserű öngúnyra: sárba süllyedt, isten háta mögötti kis falu apró parasztházából Párizsba készül – üres zsebbel, francia nyelvtudás nélkül, más asszonyába szerelmesedve. Az Ond nemzetségéből való eredeztetés magyarázata az, hogy Ady Lajos naiv etimologizálással az Ady nevet az Ondból származtatta (l. AL 96.; EmlAE I. 49–53. és az Ond vezér unokája c. versét). A nemesi névvel, származással hivalkodókat gúnyolja ki, marasztalja el több cikkében (l. AEÖPM I.2 236., II.2 11–12., VI. 132–133.).

recte: helyesen.