# 102. Ady Endre – Brüll Bertának

[Érmindszent, 1903. nov. 29.]

Édes jó Bertuska, még mindig nem kaptam meg a várt budapesti levelet s így még mindig nem tudom fixirozni utazásom idejét. Váltig bánt ez s tesz még idegesebbé. Ámbár ezer dolog van, a mi ugyanezt cselekszi velem. E pillanatban fejeztem be egy levelet dr. Somlóhoz, ki szegény szintén zokogó levélben mondja el a többek között félbenmaradt házasságának lelki kulisszatitkait s gyötrelmeit. Nekem ma elég erős napom volt, mert havazó télre virradtam s ez földerített. Most süt a nap, olvad, sár van, brrr! Levele kielégített. Azt azonban nem akarnám, hogy az én szorongó érzésemből maga a terveink halálát próbálja kiolvasni. Ezeket a terveket, Bertuska, tekintsük mindaketten nagy erőpróbának. Végre kell minden áron hajtani. Hiszen örökre csak kontemplálásokból, siránkozásokból és tervekből nem élhetünk. Ugy-e? Holnap azt hiszem uj levelet kapok magától. Ma este valami kényszermulatság vár reám. Egy családi estély egy érmindszenti, egyébként elég kedves földbirtokos-famíliánál. Nekem rettenetes lesz, mert nem iszom, nem kártyázom, <nagy> nem tánczolok s a bájos legvidékibb hölgyek nem érdekelnek. Csókolom a kezeit Bertuska. Szeretettel gondol magára, vágyva már viszontlátni s üdvözli híve Ady.

Nov. 29.

## 102. Ady Endre – Brüll Bertának

[Érmindszent, 1903.] nov. 29.

K: OSZK – Levelestár növn. 1935/86/9 – MTAKK K14/6 (gépelt másolat) – Hajtott levélpapír – 2 f (r-v) – 113 x 175 mm – Tintaírás – Pr.: vétel Lantos Adolftól 1935.

M: RAéL 292–294. – RAöl 223. – AEvl 76–77. – AEl I. 114–115.

[Somló] zokogó levélben mondja el a többek között félbemaradt házasságának lelki kulisszatitkait s gyötrelmeit: Jászi Oszkár Szabó Ervinhez írott leveléből és a hozzá fűzött jegyzetből értesülünk Hochstätter Rózsa és Somló Bódog eljegyzéséről és a jegyesség felbontásáról, továbbá arról, hogy az esetet Antal Sándor nagyváradi újságíró tette publikussá Az egyik c. novellájában (Akik ma élnek c. kötetében – Bp., 1905.). A levél lelőhelye: Jászi Oszkár Válogatott levelei, Bp. 1991. 103–104.

földbirtokos-famíliánál: Kovalovszky szerint Ady itt és a következő levélben „bizonyára a Balássyéknál tett névnapi látogatásra utal” (EmlAE I. 179.). Balássy Endre érmindszenti földbirtokos, megyebizottsági tag, Ady pályafutását rokonszenvvel kísérte, a költő párizsi útjára kért segélyének ő volt az egyik indítványozója (l. a 92. sz. levelet és jegyzetét). A két Ady fiú szerette az „európai műveltségű ember társaságát, gyakori vendégek voltak a kúriáján” (l. Balássy Júlia emlékezését, EmlAE I. 172–178.). A kényszermulatság emlegetése a nagy társaságnak s az úri nők jelenlétének szól, mindkettő feszélyezte Adyt (vö. Dénes: Hársak 41.; EmlAE II. 776.). Érdekes a kijelentés: „nem iszom, nem kártyázom, nem tánczolok”. A nem ivás talán „anti-neuraszténikus” kúrájának része; lehet, hogy Diósiné hatása, sőt neki tett ígéret következménye. A nem kártyázás azonban meglepő, mert szeretett kártyázni (l. AL 100. és Varga Ilonának írt 26. sz. levelét és jegyzetét), de akkori nyugtalan, zaklatott lelkiállapotában ahhoz sem volt kedve. Ennek ellenére a következő, Bertának írott levelében már azt írja, hogy kártyázott. Diákkorának egy-két táncmulatságán kívül Ady sohase táncolt. A levélben – 1903 őszi-téli leveleiben másutt is – pózolás érezhető, amikor falusi viszonyairól, szórakozásairól ír. Az emlékezések szerint szerette falusi időtöltéseit, környezetét és társaságát.