# 73. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Nagyvárad, 1903. szept. 29.]

Éjjel 1 óra. Édes Egyetlen, megbocsátja ugy-e a tegnapi levelet? Nagyon beteg voltam s az vagyok ma is, de evvel nem zavarom magát. Írok inkább ujságokat. Ödönnel utaztam s az öreg Zettellel. (A fiával itt Váradon találkoztam ma.) Stern Marczit nem láttam. Ma ugy volt, hogy megválok még ma a Naplótól, de Fehér estére érzékeny jelenetet csinált s nem is szeretnék a maga elutazásáig. Ugy látom, hogy valamit maga jobban látott mint én. Erről csak – emlékeztessen – szóval számolok be. Ödönt mára Váradra várom. Radót ma uzsonnázni láttam a Royalban. Nem is tudok több ujságot írni. Talán mondani (ugy hiszem, pénteken) többet fogok, vagy írni jobban tudok holnap. Most igen-igen ideges, beteg vagyok. Vágyódva és reménnyel gondolok azonban magára. Én édes Szent Nagyasszonyom, végtelenül imádja Magát

A.

[Címzés:]
Őnagyságának
Diósyné Brüll Adél
urnőnek
Budapest
(Continental szálloda)

## 73. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Nagyvárad, 1903. szept. 29.]

K: OSZK – Fond 74/4/18 – Hajtott levélpapír borítékkal – 2 f. (1. f. r-v, 2. f.r) – 112 x 177, 92 x 117 mm – Tintaírás – Pr.: vétel Nádor Henriktől 1966. – Brüll Berta másolata: OSZK növn. 1946/21/13

Dat.: fpb: Brassó–Budapest 913. szept. 29. N 3 – épb: Budapest 903. szept. 30 N 11.

M: RSle 151–152. – RAöl 411–412. – AEvl 47. – AEl I. 89. (pontatlan szövegek).

A levelet a OSZK kézirattárában egy „Brassó–Budapest 1903. szept. 29.”, illetve „Budapest 1903. szept. 30.” bélyegzésű borítékban találtuk. Szept. 29. van Brüll Berta másolatán is, Révész Béla és Belia György szept. 23. kelettel közli. (AEl I. szept. 30.) A cserék miatt a boríték és Brüll Berta datálása nem elegendő a keltezés bizonyítására; ez esetben azonban az előző, illetve a következő levélhez kapcsolódó tartalmi összefüggések is a szept. 29-i kelet mellett vallanak. Feltételezhetően ez a második levél a szept. 28-val kezdődő héten: ebben Ady bocsánatot kér előző leveléért, amelyben azzal gyanúsította Lédát, hogy „fizikai undort” érez iránta; beszámol arról, hogy Pestről hazafelé kivel utazott, Nagyváradon kikkel találkozott; írja, hogy (Molnár?) Ödönt Váradra várja, s a következő levelében említi, hogy „nem jött, pedig vártam”.

A levél időrendbe való beillesztését és az előzőhöz kapcsolását azonban mégis nehezíti néhány magyarázatra váró mozzanat. Ugyanis, ha elfogadjuk Ady Pestre utazásának 27. esti időpontját (ezt a távirat bizonyítja), visszatérésére pedig a 28. délutánt (amire előző levelének ez az idézete utal: „amikor a hugocskája el akart menni délelőtt az ebédet lemondani…”), akkor adott annak a lehetősége, hogy az első levelet még 28-án este megírta a költő, a másodikat pedig már éjfél után, 29-én. Így érthető lenne bocsánatkérése a „tegnapi” levélért. Ennek azonban ellentmondani látszik az a tény, hogy a levél megírásának idejét jelző napszak és óra („éjjel 1 1/2”, illetve „éjjel 1 óra”) fél óra különbséggel azonos, s ez a fél óra még a sorrendet is megváltoztatja. Azt kell tehát feltételeznünk, hogy valamelyik levélen a napszak és az óra megjelölése elírás, tévesztés. Valószínűnek látszik, hogy a második, (a bocsánatkérő) levél 29-én este íródott, s még az aznap esti vonatra adták fel. Ezt bizonyítja a következő mondat is: „Radót ma uzsonnázni láttam a Royalban.” A „ma” csak 29. lehetett, mert 28-án 18,39-kor érhetett Ady a váradi állomásra, délelőtt még Pesten volt.

A levél 23-ra való besorolása mellett is lehetne érv a bocsánatkérés. 22-én ugyanis Ady Diósiné szemére veti: nem kímélte meg attól a föltevéstől, hogy Radó megteheti vele is azt, „a mi az ő módszere és úzúsa”. Ellene azonban biztosabb érv szól: kedd este 1/2 11 órakor (22-én) arról számol be, hogy Radó társasággal ül a Royal kávéházban. Ezzel összeférhetetlen ennek a levélnek Radóra vonatkozó híradása.

Hegedűs 29-i keletűnek tartja a levelet, s arra gondol, hogy 27-én Adynak ismét „szenvedélyes összetűzései lehettek” Pesten Lédával (AEnn 412.).

Ödön: az AEvl 559. szerint Molnár Ödön talán a 69. sz. levelezőlap egyik aláírója; Zettellel együtt Diósiék és Ady közös váradi ismerőse, valószínűleg mindketten a Brüll családhoz közelálló emberek. Belia szerint Ödön lehet Lukács Ödön is (róla l. Hegedűs: AEnn 200., 211.), az öreg Zettel pedig talán Czettel Dániel (1853–1913), „aki az Első Magyar Betűöntöde R.T. elnöke volt” (AEl I. 361.).

Stern Marczi: Stern Márton, Léda anyai nagybátyja, bihari földbirtokos. Nagyváradon háza volt a Fő utcában, ő azonban osztrák feleségével Bécsben élt, s házát átengedte az elszegényedett rokonoknak: húga családjának.

Nagyasszonyom: a magasztaló megszólítás kilenc év múlva bukkan fel újra és utoljára egy kései Léda-versben, A legszebb esté-ben.