# 110. Ady Endre – Brüll Bertának

[Érmindszent, 1903. dec. 7.]

Édes Jó Bertuska, jó estét! Most este írok Magának. Délután faluztam. Kártyáztam a pápista és kálvinista papokkal. Hogy sülyed az ember! Hogy dobja le Magáról az elszigetelő ruhákat s vegyül el, mintha sohasem vallotta volna, hogy jó az embernek egyedül lenni…. Csak annyit tudok írni, hogy szerdára ott leszek. Semmi közelebbit, semmi bizonyosat egyebet nem tudok holnap délig. De még írni sem tudok. Ma különös fajtáju és hatásu az idegességem. Gyönyörű, tavaszias, holdas este van künn s ahogy jártam-keltem, valami nagy nyugadalmas, bízó erő fogott meg. Ez szinte lenyomott. Különös, de így éreztem. S aztán rögtön maguk jutottak eszembe. S A…l!… Ugy hiányoztak s olyan jól esett hinnem és tudnom, hogy vannak és gondolnak reám. Olyan fáradt és mámoros most is a lelkem. De azért ugy képzelem, hogy talán a legelső egészséges és egész hangulatom ma este született meg – régi idők óta. Most érzem én, hogy micsoda beteg idegeket hoztam haza!… A…l az én köteles, fatális élet-utamnak valóságos Ariadnéjaként ragyog e pillanatban előttem s tisztán látom és érzem, hogy Maguk megnemesítettek s ujra megszerettettek önmagammal…. Ennyit legalább le kellett írnom. A többiről majd szóval. Meleg ragaszkodó, hálás szeretettel üdvözli a viszontlátásig híve Ady.

[Címzés:]
Őnagyságának
Brüll Berta urhölgy
Nagyvárad.
(Főutcza, Stern-ház).

## 110. Ady Endre – Brüll Bertának

[Érmindszent, 1903. dec. 7.]

K: OSZK – Fond 74/1/2 – Hajtott levélpapír csonkult borítékkal – 2 f. (r-v) – 113 x 175, 92 x 118 mm – Tintaírás – Pr.: vétel Nádor Henriktől 1966.

Dat.: fpb: Érkávás 903 dec 7 – épb: Nv 903 dec 8.

M: RAéL 85. – RAöl 70. (részlet) – AEl I. 121.

A levélből Révész csak részletet közöl, teljes terjedelmében először az AEl I.-ben jelenik meg.

A…l az én köteles, fatális élet-utamnak valóságos Ariadnéjaként ragyog: Ariadné görög mitológiai alak, Minosz krétai király lánya. Thészeusz a tőle kapott gombolyag fonala segítségével tudott kimenekülni a szörnyeteg Minotaurusz labirintjából. – Ady többször kifejezésre juttatta Diósiné döntő szerepét életútjának, költői pályájának alakulásában (l. az Új versek prológusát, önéletrajzát a Nyugatban (1909), és a későbbi levelezés-köteteket).

Maguk megnemesítettek s újra megszerettettek önmagammal: a Diósiné iránt érzett szerelem hódolatából a nővérnek is jut. Hogy a vallomás nem üres bók, azt a többi levél hangja is tanúsítja. Berta a Párizsba készülés zaklatott napjaiban valóban nélkülözhetetlen volt Ady számára, ő az áhított jövővel összekötő szál.