# 262. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1906. márc. 22–24. között]

Édes, Drága, Rossz-Mindenem, Adél, még csak készülődöm a Maga közelébe s már is bánt? Pedig elég pokol nekem, hogy eddig itt kellett lennem s hogy még mindig itt vagyok. Pláne most a verseimet is bántja, szegényeket. Mintha nem bántanák elegen. Nagyon szomoruan élek. Egyetlen vidámságom, hogy mégis csak elkerülök Barbariából. Párisba nagyon-nagyon vágytam én. De gyorsvonattal iszonyu sokba került volna. Ha pedig Kufsteinnek megyek, csak legjobb esetben másfélnapig maradhatok Párisban. Ezért nem mentem s azért, hogy megmaradjon Páris s Maga után teljes, nagy szomjuságom. Pár hétig még – sajnos – Páris helyett csak a Hotel Páris-ban lakom. De május elsején megyek. Miért bántja Vésziéket? Türelmesek, jók és szeretők hozzám. Ezidőszerint jobban sehol sem fizetnének meg, mint ők. Édes anyja állapota nem olyan aggodalmas, mint Berta hiszi. Berta egyébként jó színben van. Nagyon jó színben. Hogy szeretnék már beszélgetni magával. Lesz-e ehhez módom? Ugy érzem: nagy gyötrelmek várnak reám. De mindegy. Ezerszer szereti s csókolja hű kutyája

## 262. Ady Endre – Diósi Ödönnének

[Budapest, 1906. márc. 22–24. között]

K: OSZK – Fond 74/4/48 – Sűrűn vonalkázott BN levélpapír (l. a 213. sz. jegyzetet) – 1 f. (r–v) – 217 x 273 mm – Tintaírás – A levélpapír szakadt, a cégjelzés alatt Révész Béla rájegyzése: Vészi – az r alján fordíts! jel (./.) – Pr.: vétel dr. Nádor Henriktől 1966. – Brüll Berta másolata OSZK növn. 1946/21/21 – Pr.: a másoló ajándéka.

M: RSle 160–161. (1905. okt.) – RAöl 421–422. (ua.) – AEvl 143. (1906. tavasz) – AEl I. 202–203. (1906. márc.)

A levél keletét a máj. 1-re tervezett kiutazás (később újra elhalasztott) időpontján kívül az határozza meg, hogy tartalmából következtetve ez az első levél, amelyet szabadságából visszatérve Diósinénak írt: ebben számol be özv. Brüll Sámuelné és Brüll Berta egészségi állapotáról. Útjáról valószínűleg részletesebben is írt egy elveszett „házi” levélben, vagy közös levelet írtak Bertával Váradról.

Párisba nagyon-nagyon vágytam én: „Villámlátogatási” útitervéről l. a 256. és 257. sz. levelet.

a Hotel Páris-ban lakom: Bíró Lajos megnősülése miatt feladják a közösen bérelt lakást. Az egykori Párizs szálló a Váci krt. (ma Bajcsy-Zsilinszky út) 25. sz. alatt volt. A közös lakásról l. a 179. és 182. sz. levelet és a jegyzeteket.

Miért bántja Vésziéket?: Diósiné nem szerette Vésziéket. Margitra féltékeny volt. Vészi Józsefre pedig akkor éppen azért haragudhatott, hogy nem tette lehetővé Ady Párizsba utazását. Lengyel ezt így látja: „A rossz anyagi viszonyok között vegetáló B. N. számára a párizsi levelező eltartása tisztán fényűzés. Újra sokat kellett könyörögni, ígérgetni, hogy a költő kedvéért – s csakis azért – a lap meghozza ezt az áldozatot.” (Lengyel 199.) Felmerül azonban a gyanú, hogy nem a lap tartotta el Vészit, hanem fordítva, neki volt szüksége önálló orgánumra. Anyagi helyzetére vonatkozóan l. AEl I. 276. lapján Ady értesülését.

Ugy érzem: nagy gyötrelmek várnak reám: Ady előre félt, hogy szembesülnie kell a levelekben is felrótt igaz és igaztalan vádakkal és szemrehányásokkal.