# 23. Ady Endre – Varga Ilonának

[Debrecen, 1899. dec. 3–4.]

Édes Illim!

Levele, vádjai fájnak. Egyszer már megírtam: én érzést tettetni nem tudok. (:Maga pláne hazugsággal és dúrva szívűséggel vádol.:) Egyiket sem érdemlem meg. Napok óta a legnagyobb bizonytalanságban vagyok. Kétségek közt hányódtam, haboztam. Mindig gondoltam magára s vártam: mikor tudok fait accomple-t, egész biztosat írni.

Elesnek tehát a maga, egyébként szívből és szívhez szóló, édes dúzzogásai, – egyenként és összesen. Ezzel a köztünk felmerült lovagias ügyet becses hozzájárulása reményében befejezettnek nyilvánítom s csak egyre kérem: több bizalmat s több reményt tápláljon a szívecskéje.

Tétovázásomból ma kimenekültem. Nem megyek egyelőre sem Pestre, sem Kassára, sem Váradra. Haza megyek gyógyulni próbálni; egy kis tűzhelymelegségre vágyom, egy csepp életkedvet szeretnék szerezni. Ma táviratoztam az anyámnak, holnap talán itt lesz s vele megyek egy hónapra haza. Írogatok majd magának minden három napban. Őszintén, bizalommal, mint eddig. Várni fogom a maga leveleit, áhítva várni.

Legyenek azok olyan aranyosak, meghatók, mint eddig, de legyen bennük hit. Fogunk mi még találkozni! A czímem, távozásom majd később közlöm. Csókolom az édes, kis kezeit!…

Endre.

## 23. Ady Endre – Varga Ilonának

[Debrecen, 1899. dec. 3–4.]

K: MTAKK K 18/146 – 2 f. (1. f.: r-v; 2. f.: r) – 112 x 176 mm – Összehajtott levélpapír – Tintaírás – V. I. sorszáma: 13. – Pr.: vétel V. I.-tól 1958.

M: EmlAE II. 279. (egy írásjel hiányával betűhű) – AEl I. 64–65. (mai helyesírással).

A tizenharmadik levelet egyszavas szerkesztői üzenet jelzi dec. 4-én (AEÖPM I.2 905.). Illi a tizenkettedik levélből bizalmatlanságot, közönyösséget érzett, fájt neki, hogy nov. 19-i őszinte, vallomásos levelére nem kapott hasonló választ. Érzéseit „panaszosan keserű s talán nyers formában” juttatja kifejezésre (EmlAE II. 278.).

vártam: mikor tudok fait accomple-t: (helyesen accompli-t). Ady Nagyváradra írt levelére várta a választ: megadják-e a kért előleget, ill. halasztást az állás elfoglalására (l. a Pásztor Bertalannak írt levelet és jegyzetét).

Nem megyek egyelőre sem Pestre, sem Kassára, sem Váradra – A kassai elhelyezkedés tervéről semmit sem tudunk. Kovalovszky feltételezi, hogy említése csupán álcázás, a terveivel kapcsolatos titkolózás része. De éppen így feltételezhetjük a terv vagy próbálkozás valóságos voltát. Ady versei igen hamar feltűnnek más vidéki város sajtójában is a nagyváradi Szabadság mellett, ahol 1899-ben öt verse jelent meg másodközlésben; a Győri Hírlapban hat (1899. jan. 1., jan. 22., márc. 3., márc. 8., szept. 7., nov. 5.), a Sopron c. lapban öt átvett versét találjuk (1899. márc. 10., ápr. 2., aug. 30., dec. 20.: két vers). Kassai lap nincs az utánközlők között. Ha ezek az átvételek nem jelentenek is minden esetben személyes kapcsolatot, hiszen a vidéki lapok rendszeresen kiollózták más lapok használható anyagát, a név megismerését és számontartását könnyen követhette a személyes megismerkedés is. A Szabadságban megjelent írásai is segíthették a laphoz kerülését.

Ma táviratoztam az anyámnak: anya és fia közötti bensőséges kapcsolat, az édesanya féltő gondoskodása tűnik ki abból is, hogy elkíséri fiát Debrecenbe első beiratkozásakor, s ő viszi haza betegen Temesvárról 1898 januárjában. Ilyenkor valószínűleg rendeznie kellett fia adósságait is. Varga Ilona ezt írja emlékezésében: „Édesanyja el is jött érte, s elutazásuk előtt láttam őket együtt a korzón. Ezt boldogan közöltem is Adyval levelezésünk során” (EmlAE II. 279.).