# 165. Ady Endre – Bíró Lajosnak

[Nizza, 1904. okt. 10.]

Kedves Lajosom,

leveled, melyet Bertuska jelzett fölvidámí<tha>tott, már amennyire én fölvidámítható vagyok. Betegség kínoz s néha az őrületig hajt az ideges hipokondria, mely nekem talán a betegségnél is nagyobb betegségem. Gyönyörű most már a Riviéra: én nem élvezem. Alig van nyugodt öt percem, kínozom magam. Ebből – emlékezz reá – nagy ostobaság történik még egyszer!… No, de maradjunk közelebb. Meddig maradok itt? Ameddig csak lehet s talán addig, míg a „rejtelmes Adél asszony” itt lesz. A „rejtelmes Adél asszony”. Nagyon nemes, nagyon okos, nagyon jó s nagyon szerencsétlen asszony. Én mit becsülök benne legtöbbre? Valószínűleg (kicsit szégyenlem), hogy ő mindig és nagyon törődik velem. Kivételes jó s rettenetesen igazságtalan tud lenni hozzám. Rosz soha. Mondjuk: nagy skáláju lélek. Szerencsétlenné őt is az teszi, ami engem, téged s minden mai értelmes embert. Nagyon szerencsétlenné: a sors<a>, <mely> mely még szokásait tekintve is nagyon komisz volt vele szemben s az – idegei. Ha meg nem bolondulok s valamit nem mívelek, találkozom egyszer veled s elmondom a többit. Jól estek tanácsaid. Egyet-kettőt talán megpróbálok. De te magad is tudod, milyen bajos mindez messziről. Dehogy szerződtetett a „B. H.”! Azért mégis hálás vagyok neki. 130–150 frank mégis csak biztos havonként. Ma hónapokon át tartó küzdelmek után kapok végre a „P. N.”-tól s Jövendőtől (a kettőtől összesen) 92 frankot. Átmegyek Monte-Carlóba s elvesztek 165-öt!… Meg ne mondd ezt Bertuskának!.. És most valamit Bertuskáról. Mindenek fölött okos, dacos és nagyon jó. Ezt tán már sejted. Neki is, Adélnak is végzete első sorban az anyja. Mint Adél mondja „anyuka bájos, mint egy angyal s rosz mint egy rosz kis kutya”. A legönzőbb, legtelhetetlenebb vágyu nő, aki talán titokban már azon a hallatlanul igazságtalan<ul> földirenden is éjszakákat sírt már, hogy a gyerekek rendszerint az anyjuknál – fiatalabbak. Féltékeny a lányaira. Javukért mit sem tenne, bajukban csak molesztálja. Mindezt jóhiszeműen, bájosan, márkizi gráciával. A többit elgondolhatod. A család ugyan milliomos volt egykor, de mióta a lányok emlékeznek, már csak ugy éltek, mintha azok lettek volna. Vannak milliomos rokonaik, de azokhoz ők nagyon – büszkék. Ők, Adélék, Bertáék. Brüll Ignác, a konzul nagybátyjuk, <..> aztán Stern Marci. Közeli rokonaik Kovács Ákosék stb. Közeli rokonuk volt a nemrég elhalt Mihelfy Emil. Talán legközelebb jobban s többet tudok összeszedni róluk. Berta huszonnégy éves (hiteles és pontos szám kegyetlenül). Egy sereg kérőt már kikosarazott.

Ha kedves és jó leszel, mindjárt írsz: akkor én is többet írok. Talán akkor nem lesz olyan veszett, átkos órám, mint a mostani is. Ám akartam neked akármilyen módon is válaszolni: önzésből, hogy te is tégy majd így. Ölellek Lajoskám igaz, meleg szeretettel s kérlek fogadd e mellé Adél asszony üdvözletét, kinek sokat szoktam rólad beszélni.

(Hétfő)

Ady Endre

[1. f. v. bal margóján:] A levelem, öreg, ne mutasdd[!] meg Bertának! S persze senkinek.

## 165. Ady Endre – Bíró Lajosnak

[Nizza, 1904. okt. 10.]

K: OSZK – Levelestár növn. 1958/23/36. – Hajtott szürkéskék, merített levélpapír – 2 f. (r-v) – 124 x 174 mm – Tintaírás – Pr.: Bíró Lajosné ajándéka 1958.

M: AEvl 109–110. – Lengyel 356. – AEl I. 154–156.

A keltezés indokolása összefügg az előző levélével: ugyanolyan levélpapír, részben azonos tartalom „Hétfő” – okt. 10. Kaszinói veszteségét az okt. 7-i kelettel írott cikkében említi Ady (AEÖPM V. 138.).

Dehogy szerződtetett a „B. H.”!: Ady anyagi helyzetének bizonytalansága abból is adódott, hogy egyik fővárosi lap sem volt hajlandó őt állandó párizsi tudósítóként (levelezőként) szerződtetni. Mindhárom lap a BN, PN, BH megígérte, hogy alkalmanként közlik az írásait, a PH-nál még ezt sem tudta elérni (l. a 127., 129., 130. sz. levelet), de rendszeresen jó fizető csak a BH volt.

Brüll Ignác: budapesti ügyvéd, a Brüll-lányok nagybátyja, az Ügyvédi Kamara fővárosi csoportjának elnöke, udvari tanácsos és főkonzul.

Kovács Ákosékról semmit sem tudunk.

Mihelfy Emil: váradi nagykereskedő, halálhíre a Sz 1904. aug. 19-i 194. sz.-ban olvasható. Belia György értesülése szerint „Mihelfy Sámuel lányát, Reginát Brüll Lipót vette feleségül 1844-ben, a két család így került rokonságba; Mihelfy Emil unokatestvére volt Brüll Adélnak” (AEl I. 376.).

Berta huszonnégy éves: Ady szépít, Brüll Berta 1877. dec. 22-én született (l. EmlAE III. 156.).