# 245. Ady Endre – Brüll Bertának

[Budapest, 1906. jan. eleje]

Kedves Bertuska,

itt járt Budapesten Fischer ur. Ő is, az Adél levelei is azt mondják, hogy béke lakik Párisban. Csak tartana sokáig. Én beteg vagyok s készülök külföldre. Mihelyst a kötetem megjelenik, megyek. Nem tudom, merre. Párisba kívánkozom s valószínűleg odamegyek. Végre elég nagy város, hogy Dodóval ne találkozzak. Hogy vagy? Ölel szeretettel igaz barátod

Ady.

P. S. Regina néninek kézcsók. Szeretnék leutazni, de gyöngélkedem.

Ady

## 245. Ady Endre – Brüll Bertának

[Budapest, 1906. jan. eleje]

K: OSZK – Fond 74/1/17 – BN levélpapír (l. a 213. sz. jegyzetet) – 1 f. (r–v) 218 x 274 mm – Tintaírás – A levélpapír rektóján ismeretlen írással: Bpest, 1905. dec., verzóján talán Diósi Ödönné írásával: 1905. tél – Pr.: vétel dr. Nádor Henriktől 1966.

M: RSle 205. – ADok 23. (faksz.) – RAöl 470. (1905. dec.) – AEl 189. (dec.)

A levelet a P. S. alapján lehetett keltezni a nap megjelölése nélkül: Brüll Berta november közepe táján Budapestről Patosfára utazott, s csak február közepén tért haza Pesten át Nagyváradra. Keltezés szempontjából tehát egy nagyobb időszakasz vehető figyelembe. Az utóiratból biztosra vesszük, hogy a levelet Patosfára küldte Ady.

Fischer ur: Fischer József, párizsi magyar kereskedő, képeslevelezőlap kiadó, a Diósi-házaspár régi barátja, „hű és szolgálatkész embere”. Adyval is rögtön megbarátkozik, első párizsi tartózkodása elején Diósiék rábízzák Fischerre, hogy bevezesse a francia főváros éjszakai életébe. A költő „ezt a józan embert is kiforgatja néha valójából és lumpos társává teszi”. Gyakran fordul hozzá, ha megszorul pénz dolgában (Bölöni 111., 119.).

béke lakik Párisban: A házaspár ellenségeskedése – egy időre – megszűnt. (L. a 243. sz. jegyzetet.)

készülök külföldre: 1905 októberétől 1906. júniusáig, Párizsba utazásáig minden levélben hírt ad készülődéséről. Az úticél aszerint változik, hogy az asszony ír-e, illetve milyen tartalmú levelet ír. Hosszú hallgatás vagy kedvetlen közönyös levél esetén sértődötten más várost, Szentpétervárt, Rómát jelöli meg.

Végre elég nagy város, hogy Dodóval ne találkozzak: a két férfi között az év nyarán elromlott a barátság: Diósi tiltakozott felesége és Ady kapcsolata ellen. Pestre jött, hogy Adyval beszéljen. Találkozásuk alkalmával azonban nem jutottak dűlőre. Diósi megígérte, hogy – ez hámozható ki Ady leveléből – Párizsba visszatérve közli majd döntését. Levelet azonban nem írt. (L. a 209–214. és a 222–223. sz. leveleket és jegyzetüket.) Feleségével nem tudott megegyezni: az asszony sem volt hajlandó szakításra, a válás pedig anyagi okokból volt lehetetlen. Így Diósi sem akkor, sem később nem mondta ki a végső nemet. Ady második útja előtt Bölönivel foglaltatott szállodai szobát. Nem ment vissza a rue de Lévis 92-be, ahol Diósiék laktak, és ahol 1904-ben bérelt lakást, onnan „távolabb óhajtott lakni legalább egy rövid időre” (Bölöni 60.). Párizsi életük tanúja csak ennyit ír az afférról. A két férfi barátsága a megérkezés után rövidesen helyreállt.