# 34. Ady Endre – a Szigligeti Társaságnak

[Nagyvárad, 1900. szept. 2.]

Tekintetes Társaság!

Október hóban „Még egyszer” címen egy költeményes könyvet akarok kiadni. A mi viszonyaink szerint ez nagyon költséges dolog. Könyvet is csak gazdag ember írhat. Jómagam is hasztalan fordultam a közönséghez: a könyv – pláne verses – nem kell neki.

Arra kérem a tekintetes Társaságot: szavazzon meg nekem 50 forintot e könyv kiadhatására s ez összeget a megjelent kötet bemutatása után utalja ki a könyvet megjelentető nyomdának.

Mással nem támogathatom a kérést, mint hogy egy éve „Versek” című kötetem olyan sikert aratott, amilyent fiatal poétáé évek óta nem.

Adassék meg nekem a mód e második kötettel az igazabb sikerre.

Alázatos szolgája:
Ady Endre.

Nagyvárad, 1900. szeptember 2.

## 34. Ady Endre – a Szigligeti Társaságnak

Nagyvárad, 1900. szept. 2.

K: elveszett.

M: Ady Endre a Szigligeti Társaságban. Nagyvárad 1928. márc. 11. 58. sz. 11.– Kaszás Endre: Ady Endre a nagyváradi Szigligeti-Társaságban. Magyar Hírlap 1935. dec. 25. 294. sz. 24. – Perédi György: Ady Endre a Szigligeti Társaságban. Erdélyi Szemle 1941. ápr. 6–13. 11–12. sz. [7–8]. – Hegedűs: AEN 68. – AEvl 39. – EmlAE II. 608–609. – AEl I. 71–72.

Szövegkritika, szövegváltozatok

A levelet, vagy ahogy Hegedűs Nándor nevezi: „beadvány”-t, „kérvény”-t, ő közli majdnem harminc évvel az első közlés után (Hegedűs: AEN 68.). Az első közlés is az ő nevéhez fűződik, mert a Nagyvárad c. napilapban jelent meg 1928. márc. 11-én, s ennek ő volt akkor a főszerkesztője. (Az általa megadott dátum: júl. 11. – téves. Ezt a téves adatot veszi át Kovalovszky: EmlAE II. 611., a Bibl.2-ben lévő adat a helyes.) A cikk névtelen, címe: Ady Endre a Szigligeti Társaságban. Befejező mondatai: „A szünet [az 1919-es kommün és az elcsatolás eseményei] alatt az irattár (ti. a Szigligeti Társaságé) összeborult, a könyvek ezrei elkallódtak. A mostani főtitkár újra rendezte a Társaság irattárát, és onnan írta ki Ady nagyváradi életének ezeket az érdekes adatait.” Meglepő, hogy a cikk csekély változtatással Kaszás Endre neve alatt is megjelent a Magyar Hírlapban és Perédi György neve alatt az Erdélyi Szemlében. Az utóbbiban a cikk végén az írója is bemutatkozik, mint a Társaság főtitkára és a 35 éves irattár újrarendezője. A három közleményben a levél szövegének eltéréseit figyelembe kell vennünk, mert nem tudjuk, hogy ezek miből adódnak: az első közlés figyelmetlen átvételéből (ez a valószínűbb), vagy az eredeti kézirat újbóli (megint csak hibás) lemásolásából. E meggondolásra az is okot ad, hogy az első közlésben a kiemelt szavakat („a megjelent kötet bemutatása után”) a kurzív szedésben ritkították, a későbbi közlésekben pedig zárójelben ez áll: „e szavakat aláhúzta Ady.” Szövegünk kialakítása mindhárom változat figyelembe vételével történt. A M-ben felsorolt későbbi közléseket nem tekintettük irányadónak.

### Szövegváltozatok:

Bek. | Sor | Nv | Magyar Hírlap | Erdélyi Szemle
1. | 3–4. | a könyv, pláne | a könyv – pláne | A könyv – pláne
|  | miverses | miversek –, | miversek –
2. | 1. | Tekintetes |  | Tekintetes
|  | Ötven |  |
| 2. | kiadhatására és |  |
| 3. |  |  | a megjelentető
3. | 1. |  | minthogy | minthogy
|  | „Versek" c. | „versek" című | „versek" című
| 2. | poéta | poétájé |
4. | 1. | a második |  |
5. | 1. | szolgája |  |

Szigligeti Társaság: Nagyvárad 1892-ben alapított irodalmi társasága. Nevét, mint a helyi színház is, a város szülöttje, Szigligeti Ede után kapta. Tagjai irodalomkedvelő, műkedvelőként írogató helyi és környékbeli ügyvédek, tanárok, tisztviselők, földbirtokosok és újságírók voltak. A társaság elnöke Rádl Ödön, a város egyik legjobb nevű ügyvédje, a Petőfi Társaság tagja, akinek irodalmi tájékozottsága, műveltsége elismert volt.

Ady újságírói tevékenysége során hamar összeütközésbe kerül a konzervatív felfogású elnökkel: részt vesz egy hírlapi vitában, amelyben két újságíró-társával és barátjával Bíró Lajossal és Nagy Endrével együtt tiltakoznak Rádlnak A régiek és a modernek c., a Társaság 1900. márc. 25. ülésén tartott előadásában kifejtett nézetei ellen, magukra véve vádjait (AEÖPM I.2 259–261., 780–784.).

Hegedűs Nándor és Koczkás Sándor vitatja (Hegedűs: AEnn 42–43.; Koczkás: AEÖV II. 328.), hogy Rádl támadása Ady ellen irányult volna a Fantom (későbbi címén Az én menyasszonyom) c. verse miatt, mint ahogy azt Dutka Ákos és Nagy Endre állítja (Új Világ 1919. 1. sz.; Újság 1937. márc. 21.). Vezér Erzsébet Lengyel Géza nyomán (Lengyel 47.) Nagy Endre Irodalmosdi c. cikkét (Sz 1900. február 11.) nevezi meg az előadás célpontjának. De még valószínűbb Koczkás Sándor állítása, hogy Rádl előadásában (Sz 1900. márc. 27.) „általában a szecessziós és naturalista irodalmi tendenciákat támadta” (AEÖV II. 328.).

Rádl elfogulatlanságát mutatja, hogy a nézeteltérés ellenére támogatja Ady segélykérelmét, s a „jegyzőkönyvek szerint éppen Rádl Ödön elnök ajánlatára” 1900. szept. 27-én felveszik a tagok sorába (Magyar Hírlap i. h.). A Sz-ban a felvételt közlő hírben nem írják ki Ady nevét. Hegedűs ebből arra következtet: Ady „restellte”, hogy belépett a Társaságba, de kénytelen volt megtenni, mert „úgy látszik, a segély megszavazásának feltétele” ez volt (Hegedűs: AEN 69.). (A segélyt csak 1903. szept. végén a Még egyszer megjelenése után fizették ki – l. Hegedűs: AEnn 89.).

Ady további kapcsolatát a Társasággal a Magyar Hírlap nyomán Hegedűs (AEnn 128–129.) és Kovalovszky veszi számba (EmlAE II. 611–613.): személyesen nem szerepelt, két ízben olvasták fel verseit: 1901. márc. 24-én Bíró Lajos, 1905. márc. 19-én Dutka Ákos. A Társaság közvetítésével kapta meg 1903. februárjában a Pálfi Antal-féle 200 koronás jutalmat, mint a legtalentumosabb váradi újságíró (Hegedűs: AEnn 303–305.; EmlAE II. 612.). Társasági tagságát A Holnap alakuló szervezkedése idején 1908 márciusában szüntette meg.

Még egyszer: Ady második verskötetének megjelentetési szándékáról először 1900. máj. 1-én tesz közzé felhívást (AEÖV II. 212.; AEÖPM I.2 784.), de gondolataiban, a lélek mélyén, már szinte a Versek megjelenése óta készül rá, s Varga Ilonának írja meg először (1899. dec. 17-én), hogy „új, szenzációs” kötet kiadását tervezi. Ehhez az az elhatározás is kellett, hogy sok verset fog írni. A máj. 1-i bejelentés idején még nem volt egy kötetre való verse (l. Bóka 170–171.), de a modernség körül kipattant vita, az inspiráló szellemi légkör ösztönzi a bejelentésre (Bóka 161.). Az elsőt még sok előfizetési felhívás, nyilatkozat, szerkesztői üzenet követi (l. AEÖV II. 212–217.), amíg három és fél év múlva, 1903 szeptemberében a kötet megjelenik. Az ok az újságírás robotja (l. az A műhelyben c. színképet) mellett az új mondanivaló megtalálásának és kifejeződésének vágya és az eredménnyel való elégedetlenség belső küzdelmének bénító hatása (l. a Misztérium c. verset). Bóka László szerint „alig hihető”, hogy a Versek megjelenésétől 1900 júniusáig csak hét verset írt, s figyelmeztet: „aligha tetszetős szólam” az Új versek ajánlása: „Én el szoktam pusztítani a verseimet fogyó életem növő lázában” (Bóka 175.). Hegedűs sejteni engedi, hogy az előfizetési felhívások egyszerű pénzszerzési források a mindig pénzzavarban szenvedő költő számára, hiszen máj. 1-ig még nem is volt egy kötetnyi verse, s később meggyérült a komoly versek száma.

Hegedűs a segélykérő „beadványt” is ilyen pénzszerzési fogásnak tekinti, s feltételezi, hogy az irodalomkutatás eddig azért nem vett róla tudomást, mert „ismerete lecsökkenti annak a bátor gesztusnak az értékét, amelyet Adynak Nagy Endrével és Bíró Lajossal közös nyilatkozata jelentett […] Ez a nyilatkozat tiltakozás volt Rádl Ödönnek az új irodalmat támadó beszéde ellen, s egyben […] hadüzenet a dilettánsokkal ékes Szigligeti Társaság ellen. A pénz dologban mindig megszorult Ady Endre azonban a hadüzenet folytatása helyett kénytelen pénzt kérni a Társaságtól” (Hegedűs: AEN 67–81.). Elítélő, kicsinylő véleménye a Társaságról nem változik, a megfogalmazás, a hangvétel azonban visszatartottabb, inkább rezignált, mint elítélő (AEÖPM I.2 483., 489–490.). Hegedűs fejtegetése vitatható.

„Versek”: az AEÖV I. (191–196.) kilenc kritikát és több közleményt mutat be a kötetről.