# 341. Ady Endre, Diósi Ödön, Diósi Ödönné –
Bölöni Györgynek, Marchişiu Otíliának

[Párizs, 1906. dec. 25. körül]

[Diósi Ödönné írásával:]

Szombat

Te majom Itoka és még nagyobb majom Gyurka, nem tennétek félre ma estére a haragotokat, holnap ha akarjátok lehetne tovább folytatni, de igazán kár lenne erre a mesés töltött káposztára is haragudni, s nekünk se esne jól hogy azt nélkületek fogyasszuk el. Jöjjetek el hát ma estére két csacsi gyerek.

Sokszor csókol
Léda

[Ady sorai:]

Ha jösztök lesztek,

Ha marad, esztek

Nesztek!

Ady Mefisztó.

[Diósi Ödön írásával:]

de Szent–Mind!?!?

[Ady írásával?:] Itoka

[Diósi Ödön sorai:]

Van benne:
liba a Libuskának,
disznó a Malaczkának!
– „Hányás” kizárva – !

Dodó

[Címzés:]
R. S. v. p.
Madame
Ito de Kosmutza
p. a. Mr. Fischer
E. V.
9. Faubourg Poissonnière

## 341. Ady Endre, Diósi Ödön, Diósi Ödönné – Bölöni Györgynek, Marchişiu Otíliának

[Párizs, 1906. dec. 25. körül]

K: PIM – V. 6/5. – Diósiné körbe foglalt AD monogramos hajtott levélpapírja borítékkal – 2 f. – 1. f.: r–v – 134 x 180, 100 x 144 mm – Tintaírás – A levélírók sorrendje: Diósiné 1. f. r, Ady, Diósi 1. f. v – A címzés Diósiné írásával; nem postai küldemény – Pr.: Bölöni György tulajdonából 1954.

M: Bölöni 109., faksz.: 97–98. – AEl I. 229. (mindhárom helyen hiányos a levél közlése).

A címzés Fischer irodájába szól. Fischer József Diósiék barátja, Marchişiu Otília akkori munkaadója. – A karácsony előtti és utáni szombat dec. 22., ill. 29.

Bölöni részletes beszámolója 1906 második félévének eseményéről az év végén hiányos. Nem rögzíti pontosan a Riviéráról való visszaérkezés idejét, s mintegy másfél hónapról egyáltalán nem tudósít. Az okát könyvéből megtudjuk: a két asszony, Diósiné és Marchişiu Otília között (vagy a férfiak között?) valami neheztelés támadt, és jó ideig nem is találkoztak. Bölöni így magyarázza a konfliktust: „valami ránk is átragadhatott Bandiék állandó idegességéből, mert miért, miért nem, barátainkra megnehezteltünk. De úgy látszik épp ez alkalomra várt Érmindszenten a drága »ides«, Ady Lőrincné, hogy a tél beálltával útnak indítson Párizsba csodálatos kuriózumként egy nagy cserépfazék igazi szilágysági töltött káposztát. […] Így aztán jött Léda és Ady kedveskedő, tréfás meghívója” (Bölöni 109.).