A heccről Gvadányi is beszámol, 1790-ben írt művében:

Pestre általmentem, hogy ottan láthassam
Vadak viadalát, s magam mulathassam,
Hetznek hiják; miből áll ez, megtudhassam,
Otthon a Biráknak, mit láttam, mondhassam…

(Gvadányi József: Egy falusi nótáriusnak budai utazása… Tizedik rész 445–455. sor.) – Ugyancsak ír róla az 1796-beli, A falusi nótáriusnak elmélkedései, betegsége, halála és testamentoma c. munkájában is (200). A PBK szerint Gvadányi idejében a hecc teátrum a váci kapu előtt volt s csak később került a mai bazilika tájára. – Vö. Zoltán József: A barokk Pest-Buda élete. 154–164. (Rab Ráby 377.)

Korabeli vallomások alapján Váradi Antal is beszámol a heccről Az egykori Budapest (Bp. 1922.) c. könyvében. „A homoksivatag északi részén, a Duna felé, aréna-féle deszkaalkotmány éktelenkedett. A zugó népáradat odatolongott. Abban vannak a heccek… Ez a hecc nagyon komoly dolog. Életre-halálra megyen, vadállatok vívják vadállatokkal, néha emberekkel is, ha akad jó pénzért bolond vállalkozó… A hecc minden színi előadás halálos ellensége.” (83)