Az itt következő debreceni lakásszerzési történet alapja minden bizonnyal az az anekdota, amelyik 1899-ben jelent meg nyomtatásban A magyar vendégszeretet címmel:

„Rhédey Ádám gróf, az erdélyi dús főúr Debrecenbe érkezett, az országos vásárra. Minden vendégfogadó annyira tömve volt, hogy sehol sem kaphatott szállást. Kénytelenek voltak civisházakban keresni hajlékot. A gróf azonban sehogyan sem talált inyére valót. Végre egy házra akadtak, mely elég kényelmet igért, s melyre föl volt irva, hogy eladó. Szállást kértek.

Hát nem bánom, mondja a civis, de tessék megtudni, hogy más vendéget is várok ám.

– Mi az ára ennek a háznak? – szólt Rhédey gróf.

– Tízezer forint.

– És minden órában eladó?

– Igenis, az.

– Kezet ide, – szólt a gróf, – előveszi erszényét, kifizeti a ház árát, s behajtat. – Mostantól fogva az úr legyen az én vendégem, – mondja az álmélkodó gazdának; hadd mutatom meg, milyen a magyar vendégszeretet.” (Uj idők 1899. márc. 26. 26. sz. 574.)