Attila udvarában az idegen szemfényvesztőket élvezettel figyelték a hunok, „ha önnemzetbeliök tette volna ily csúffá, tán megkövezték volna, mert költő és művész vált a szittyafajból, de a bukfenchányást s kötélen táncolást másnak engedte”. (A Magyar Nemzet Története i. kiad. 24.) – A Thespis kordéjában gróf Unwerth Ottó, német úr és színházdirektor ugyanilyen érvekkel akarja lebeszélni a színészkedésről Kelement és Moór Annát: a magyarhoz nem illik a bukfenchányás, kötéltáncolás; nincs magyarság az országban; nincs értelme a magyar nyelvű színjátszásnak. (40. k. 28–31.) – A Földön járó csillagokban Lénárd nemes földesúr ismétli el a nádor szavait (79.).