Jókai édesapjának Helikoni Virágok c. kéziratos versgyűjteményében 52. sz. alatt található meg az alábbi, betűhíven közölt szöveg. Ezt kihagyásokkal vette fel a regénybe Jókai. A kiemelt szövegrész – miért, miért nem – a regény szövegéből kimaradt.

52. A’ Kopottabb Nemesekhez

Földiek! Lehettek Nemesek, meddő Tök
| Fejjel is, ha egyszer van kutya bőrötök,
Lehettek, ha fügnek gunyhótokban Ősi
| Atyátoknak rozsdás fegyveri ’s köntösi,
Rosdások mert rajtok zomantz gyanánt áll, oh!
| Kortsos világ! A sok rétü rongy pók hálló;
Mind nemes az a’ ki megmohosult Neve
| Elébe egy fakó görtsös N.-et teve.
Óh mért nincs fel-sütve gyáva tekintetü
| Homlokotokra es, ez a’ hitvány betü;
Hisz a régiség is néktek az efféle
| Tsuffá tett rangot, lám eb-bőrre festé le.
Óh, idők! erkölcsök! már ma a’ Nemesi
| Rang, az Agarak közt tsak a Nyulat teszi.
Ah! nem, nem illy szemmel kell azt az Isteni
| Szivbe lakó Nemes rangot le festeni;
Mert rá illik árva, keseredett Dózsa
| Katonájára is a’ koszorus rózsa,
Ha meg sértett szive a’ fel fegyverkezett
| Nemes el-szántsággal azért fogott kezet,
Hogy az elalélt Just a Lármás Kard nesze
| Által orvosolván, ismét felébressze,
Tsuda dühösséggel vért locsolván rája
| Halálos mérgében feresztett szablyája.
Azok érdemlik meg azt a Nevet akik
| Közt a halhatatlan drága virtus lakik,
Nem az, a’ ki a hólt ősöknek penésszel
| Bévont érdemek közt szunnyókálván vész el.
| * * * * * * *
Én Nemes vagyok, de nem tudom a’ Nagy Nem
| Fényétől meg vakúlt Apám az é vagy nem.

A vers utolsó sora alatt olvasható: „a 2dik kötetbe a potolékja.”

A Helikoni Virágok 2. kötete azonban nem ismert.

Mint látható, a regénybeli szöveg a Jókai édesapjának jegyzőkönyvbeli szövegétől némi eltérést mutat. Feltehető, hogy Jókai fejből írta le a verset, amikor a regényt alkotta, s így az apró változtatások öntudatlanok. A sorkihagyások már következetesebbnek látszanak. A kipontozott sor Jókay Józsefnél is így van. Megjegyzendő, hogy egy debreceni változatban szintén helyet hagytak ki az utolsó két sor fölött. Ebben a debreceni változatban az itt közölt 6. sor után még nyolc sornyi, kissé durvább hangvételű többlet is található (Vö. O. Nagy Gábor i. m. 269. – Az említett debreceni változatot közli a már említett, Bán–Julow-féle Debreceni diákirodalom a felvilágosodás korában című szöveggyűjtemény (95–97.).