Me lupus… fugit inermem – Horatius Ódák I. kv. 22. darabjának 9. és 12. sorából kiszakított részlet. Az Aristius Fuscushoz szóló ének (Integer vitae scelerisque purus…) kezdete mondja ki a tételt, hogy a tiszta szívű, bűntelen embernek nincs szüksége fegyverre, bárhol járjon is. Erre mondja példaként a költő az itt idézett 3. versszakban:

Tőlem is nemrég a sabinus erdőn
– gondtalan zengtem Lalagém – egy ordas
elfutott tüstént, noha kard se, tőr se
| volt a kezemben…

(Justus Pál fordítása)