Ilyesféle magatartás miatt tehette rneg Balatonfüred közönsége „a maga tréfa-virtuózát nemzetbárójának”. (Milyen demokraták vagyunk mi? = Életemből. 1. k. 334. – Vö. Az élet komédiásai 2. k. 269.)

Vas Gereben Egy alispán c. regényében szerepel gróf Keglevich Miklós, akinek a nemzeti színház alapításában, felépítésében is fontos szerepe volt. A regény utószavában az író erre külön is kitér. Egyéb okok is arra késztetnek, hogy ezt a grófot lássuk Bálvándy modelljének (l. Keletkezése, forrásai). Ezen kívül – színházpártolása miatt – minden bizonnyal Wesselényi Miklós képe is Jókai előtt lebeghetett Bálvándy figurájának megalkotásánál. (Vö. Magyar színészet a legrégibb időkben. A legöregebbik színészek egyikének jegyzetei után. = Életemből. 1. k. 107–110.) Bálvándynak ugyanis kezdetben határozottan pozitív vonásai is vannak, amelyekről szívesen elfeledkezik a kritika, kivéve Barta Jánost, aki ezeket sorra számba veszi. De Barta János azt is hozzáteszi – éppen Jókai kötetlen jellemábrázoló módszerének illusztrálására –, hogy „amikor Jókainak a Kálmánnal való rivalizálás okán erre van szüksége”, akkor aztán valóban teljesen üres lelkű, cinikus, negatív figura lesz a báróból (Különvélemény az Eppur si mouve ügyében. Irodalomtörténet 1956. 81.), Ugyanitt utal Barta János Bálvándy és más Jókai-alakok rokonságára (mint pl. De l’Aisne Alfréd A lélekidomárban, a „szép Diégó” a Gazdag szegényekben, Salista őrnagy a Fekete gyémántokban).