Rákóczi alatt hozták be őket – Sem Rákóczi György, sem Rákóczi Ferenc alatt nem voltak császári telepítések. Ezek csak 1711 után indultak meg. A regényben itt nyújtott jellemzés alapján azonban gondolhatunk rácokra, akiket viszont nem telepítettek, hanem szervezetten jöttek délről, majd császári kiváltságokat kaptak. Ez az esemény azonban nem Rákóczi Ferenc idején volt, hanem előtte, a törököt kiűző háborúk idején. Ez a rác beköltözés 1686-ban kezdődött, s Csernovics Arzén ipeki pátriárka vezetésével 1690-ben érte el tetőpontját, amikor is 37–40 ezer fegyverfogható szerb, körülbelül 200 ezer lélekszámmal kapott engedélyt arra, hogy a török bosszúja elől Magyarországon telepedjen le. I. Lipót többször kiadott privilégiumokkal biztosított számukra kivételes jogokat. A letelepedés főleg a Duna–Tisza közt (tehát a regényben említett vidéken), Bács, Bodrog, Csanád, Csongrád vármegyék területén ment végbe. (Vö. Szekfű Gyula: A rác beköltözés = Hóman–Szekfü id. kiad. 4. k. 257–61.)