a nyomtató lónak sem kötik be a száját – az itt megkezdett közmondássorozat a 105-2-ig egy kivételével Szirmay Hungaria in parabolis– ára vezethető vissza. Az alábbiakban adjuk Szirmay Antal: Hungaria in parabolis. Buda 1804.-2. kiad. uo. 1807. latin adagiumát, mellette az általa adott magyar fordítást.

Pone seram, cohibe, se quis custodiet ipsos custodes? A nyomtató lónak nem kötik be a szájját. (123 ; 156)

Sub umbra alarum tuarum. Asztag mellett kalászt szedni. (125; 159)

Quid ad te? A mi nem égeti szádat, azt ne fújjad. (124.; 158) Benefactorem taedere. Szakátstsal embernek nem jó meg haragudni. (100; 127)

Lingua maligna. A rosz nyelv ökör alá is borjút tehet. (112; 141) Molendum dum pluit. Addig hántsd a hársfát, még hámlik. (113; 145)

Si fueris, quarum diuisor particularum, hanc discas artem, meliorem sumito partem. Hogy ha nyulat osztasz, vagy ludat darabolsz, legjobb részt tarts magadnak. (126; 161) Facile emergit, qui Patronum habet. Kinek a Krisztus baráttya könnyen üdvezül. (107; 135)

Nulla pecunia, nullus Helveta. A Krisztus koporsóját sem őrizték ingyen. (119; 152)