Váray Károly
Yaraw Yorak

Örökké hasít az ideg
Versek

80. Kötet

TARTALOM

Te céda
Fájdalmam
Tűzzé válik az arany trónotok
Habzó szájjal
Könnytavakba belefúnak
Lazul a világ
Milyen úr az
Fának kérge őrzi -e még
Holtan nézlek titeket
Az utolsó aranyamat
Én a kicsi
Ha gonosz vagyok
A posztkommunizmusba
Molynak született
A szeretet megtanít
Láthatatlan kutyabőrbe
Hűvösebb reggelen
Volt egyszer egy szúrós kóró
A szegénység évekig küszködik
Nagy gálya a lelkem
Táncol a magyar
Zongorabillentyűk, zongorabillentyűk
Ez az asztal
Húztam vontam tiszta lelkem
Keresem magamban, hol az öregség
Se test, se lélek vagyok
Körülnézett Álmos, letette kardját
A magyarság furcsa érték
Van kinek álmait csak a szél viszi
A télben megpihent
Őseink lóra tették
Tisztázat
Mint színes mátyásmadár
Gazember kormány Urak
Bolond vagyok
Tisztaszívű felhők gyűlnek az égen
Szép ez az élet
Kis Jézuska, kis Jézuska
Elföldeltük a hitet, a kardot
Csak, ha már teleszívta magát
Ha a lelked már hazát talált
Szaporodik a testben az ólom
Mit ér a hatalmas hűvös palota
Vagyonért kuncog a szerelem
Én vagyok a víz
Rohan a világ széttépni a földi álmot
A szívednek édes álmát
Földi vagyok
Oly nagy volt a szerelem
Nem lehet úgy élni
A szívnek lombjai	Én vagyok a patkány, a patkány
Rám borult az éj fátyla
A meztelen éj
Milyen a szabadság
Ki vagyok én
Magyarnak tenyerében
Buckákat építettem ezrével
Zavarjátok el a vezéreket
Nincs már napfelkelte
Azt hiszi, mindent tehet a hatalom
Tavaszi éji ágon
Ránk borul az ígéretek földje
Kinyitottam álmaim ajtaját
Kint tombol a szél
Megyek a régi úton
Amikor kék ruháját leveti az ég
Szívemben szél támad
Itt van kezemben a régi fény
Beszennyeztétek lelkemet
Ember már szólni nem mert
Te, hó alól kibúvó
A szívekben csak egy karácsonyfa van
Szép tavaszi bárány felhős ég alatt
Gyertek, gyertek igazhitűek
Üss csak üss
Azt hitte a magyar
Berúgott a tél
Hajlik a nagy magyar jegenye
Gubbaszt a szívem
Elindultam végre
Már megbocsátottam
Lesz-e még
Milyen hosszú
Te álomromboló
Halasi csipkeköd lebegett a réten
Előttem jár a halál
A halál sem hülye
Botladozva, csúszva – mászva
Nem mindenki fér át
Nagy piros jóleső loccsanás
Csak egy könnycsepp
Szívemben csend, lelkemben nyugalom
Minden, ami első volt
Szépek a szirmok
Tűnjetek éveimnek árnyai
Sáros vad rinocérosz gondjaim
A szeretet bölcsőt keres magának
Egyszer csak
Vagy én
Azt hiszik a szüzek
A nagy sivatag izzó testére

Te céda
Te céda
Rovar testemet 
Két tű melleddel
Az ágyra szegezed
Kitin vesszőmre
Helyezed
Tüzes gyűrűdet
Kezdődik a nász
Mint hullám 
A meredő szirtet
Nyaldos a vágy
Szökken a nász
Fekszem az ágyon
Feltűzve
Nálad van a jövőm
Befűzve
2007. 12. 03. 18:22:07
Fájdalmam
Mint tömény sóoldatból 
Mint tömény sóoldatból 
A só
Kristályosodik ki 
A Fájdalmam
Életért vicsorog
Mint kivetett 
Éhes fogsor
A fagyott havon
A hókristályokban
Elveszve szenved
Bárcsak lennék
Fekete kristály
Páraként belém száll 
Páraként belém száll 
A fájdalom
S szívemre csapódva 
Fagy
Mint szilárduló üveg
A vergődő rovaron
Halkulva, rianva
Pulzál a halál
Bárcsak szerető
Kezetekbe törnék
Az olvadó cseppekben
Feloldódnék
Tán az olvadó cseppekben
Nagy fekete fájdalom: én
Nagy fekete fájdalom: én
A sötét viharos égen
Villámverten
Földre hullnék
Szétszóródó 
Szikra lennék
Elégve 
Hamuval távoznék
Szétszóródnék
Visszaesnék
S millió szám
Újra születnék
2007. 12. 05. 20:14:47
Mint égő fából a láng
Mint égő fából a láng
Száll ki belőlem 
A boldogság
Fájdalom hamu maradok
Fájdalom hamu
Nedves agyagon
Dagaszt a vadcsapás
Elnyel a sár
De visznek a körmök
Nyelnek a rögök
S mint magnak ágya
Lefekszem a talajra
2007. 12. 06. 17:57:28
Mint uránércből 
Mint uránércből 
A hasadó izotóp
A sors fugájából 
Kiválok én
Az atombomba 
És máglya határán
Vergődöm én
Rom vagy békesség
Gombafelhő, vagy
Gránithely mélyén
Pihenő
Matéria leszek én
2007. 12. 06. 18:03:53
Mint fa 
Mint fa 
A kazánban 
Égek én
Hangtalan
Dobál a sors
Fáradhatatlan
Kérges keze:
Lapát nyele
Füstként szállok
Faként hullok
Örök szenvedés
Végtelen életem
2007. 12. 06. 18:09:17
Maradjak égre szegezett
Maradjak égre szegezett
Örök felhő
Beolvadva észrevétlen
Örök vezeklő
Vagy korhadjak
Hazám földjébe végleg
Jeltelen síromba 
Porladva
2007. 12. 06. 18:14:04
Tűzzé válik az arany trónotok
Tűzzé válik az arany trónotok
Benne égtek el gaz gazdagok
Ráolvad a szegénységre 
Lángra lobban szenvedése
Vad lángtánc lesz a szabadulás
Nem maradhat átok gonoszság
Pusztuljanak a zsiványcsírák
Földbölcsőben érjen a boldogság
Ember nem mérhet szenvedést
Soha többé a lélek földjére
Paradicsomba szülessen az ember
Ne emberi pokolba 
2007. 12. 06. 19:55:22
Habzó szájjal
Habzó szájjal
Követtelek veszetten
Belebetegedtem
A szerelemben
Beteg lettem 
Elvesztettem
Átejtettek engem
Vadul szerettem
Leölik, vagy elzavarnak 
Minden veszett álmot
Szomorú sors, fájdalom
Élteti e világot
2007. 12. 06. 20:09:45
Könnytavakba belefúnak
Könnytavakba belefúnak
Vergődő betűim
Szétmosódnak, szétkenődnek
Szenvedő műveim
Belehalok költői dalomba
Beleesek rímtelen halomba
Ha lesz egy, ami kirí
Az lesz az örök sír
Gyökereim messzesége
Sárguló lapokon
Tátogató múlásomat
Éppen most próbálgatom
Ha halódó soraim
Éjben fénylenének
Csillag mezejében 
Lenne búcsúének
2007. 12. 07. 15:40:34
Lazul a világ
Lazul a világ
Szétesnek a kocsonya gélek
Félek holnap már
Ebéd nélkül kélek
2007. 12. 07. 15:44:49
Milyen úr az
Milyen úr az
Kit tisztesség helyett
A hatalom tart
Ki ezer fogával
A szegénységbe 
Belemart
Mint éhes fogsor
Csattog a nép között
S mit lefölözött
Arannyá lesz birtokán
Egyre savósodik a nép
Sűrűsödik a folt 
A zsebén
Páncélzsebbe kerül a föl
Itt az idő
Hústalan leveses asztal 
Mellett ébredj föl
Szállj fel az égre 
Fehér lelkeddel
Mosolyogj büszkén 
A jövődben
2007. 12. 07. 16:03:39
Fának kérge őrzi-e még
Fának kérge őrzi- e még
Szívem szerelmes vésetét
Beforrt- e neved kérdem
Mert a szívem nyitott még
Kellett volna őriznem
Mint sírt a múltamat
Ápolni, nem ott hagyni
Sebbel kérgesedni
Imádni a kifolyt
Mézga angyalkákat
Lett volna az a fa
Múltam oltára
Ifjúi vágyam belevéstem
Elküldtem szívem levelét
Üzenetet ma sem kaptam
Levélért hiába szaladtam
Odva mosolya 
Tekint ma reám
Felhők táncolnak
Száradó csúcsán
Ősz hajam űz a múltba
Emléket farag a táj
Sok évtized eltelt
Mit ér ma az imám
Az éj templomában
Két ima száll
A fáról áradó emlék
S a néma szám
2007. 12. 07. 17:59:42
Holtan nézlek titeket
Holtan nézlek titeket
Mint fosztjátok ki
Élő testemet
Mintha balgán hagynám
Lélek nélkül erőtlen
Elásni testem hamvát
Forog a lét lapát
Menti ösztöne irháját
Rám tekint a kínhalál
Lent vagyok a sírban
Ködlő testem mosolyog
S én nevetek az égből
2007. 12. 07. 18:06:13
Az utolsó aranyamat
Az utolsó aranyamat
Egy gazdagnak 
Ki koldus ruhában 
Félrevezetett adtam
Neked koldus barátom
Már csak e bús
Fillér jut örökségül 
Örökségül néked
2007. 12. 07. 18:08:48
Én a kicsi
Én a kicsi
Titánok fényében
Remegő kézzel
Faragom versem
Törpe létem
E súly alatt
Egyre törpül
Embertelenül
Valami mégis
Robban bennem
Nincs tere
Roppant erőmnek
Lélekben felnyúlok
Senki sem fogja
Karomnak remegését
Szívem felemelését
Titánbetonban tengek
Fáradó kezemmel 
Verem a falat
Csak jusson egy falat
2007. 12. 07. 18:20:00
Ha gonosz vagyok 
Ha gonosz vagyok 
Legyek gonosz
Akkor is letépem 
Meztelen testemre
Szőrme bundádnak
Melegének felét
Legyek gonosz, annyira
Vézna lábaimmal 
Kirúgjam belőled 
A vadvacsora felét
Legyek én is egyszer
Gazdag szegény
Legyek inkább megvetett
Zsebedből kivett
Visszavett pénz
Mint saját síromon
Korahalált halt
Olcsó kereszt
Legyek inkább 
Az arany árulója
Mint a szegénység koldusa
Nem cipelem más vagyonát
Sírom előtt átadni
Nyomorult társamnak 
2007. 12. 07. 18:34:33
A posztkommunizmusba
A posztkommunizmusba
Volt bolsik hatalmába
Vénnek születik a csecsemő
Élni hagyják 
S miután munkanélküli
És szociális juttatásokon
Tengi média létét
Ifjoncként halhat meg
Hazámnak ősi fái lombtalanok
Virágai törzsére vénültek
Idegen ifjoncok 
Bitorolják halódó törzsét
Várják utolsó leheletét
Álomba merül a múlt
Itt az ősmagyar már
Történelmébe fúlt
Csillagnélküli zászlók 
Álmok maradtak
Mindig ott volt észrevétlen 
Az idegen jelkép
Még ők látták halódásunk
Nekünk sírunk lett
Ősi hajlékunk
Ránk domborult a múlt
2007. 12. 07. 20:08:44
Molynak született
Molynak született
Szövet testemet
Legalább egyszer
Engedjétek
Szabadon, lengén
Úgy is eltűnök
Mint eperfalevél
Szorgos kapzsi
Szájak mélyén
Ropogok, én jó falat
Ez lenne a teremtés
Nagy értelme
Felfalva, eltemetve
Születve sírba vetve
2007. 12. 07. 20:14:31
A szeretet megtanít 
A szeretet megtanít 
Gyűlölni
A gyűlölet szeretni
Hát egyszerre kell
Gyűlölve szeretni
És 
Szeretni gyűlölve
Ki a gyűlölet vermébe
Szeretni lép
Az a gyűlölet ravatalán
Tanulja meg imádni
Az elveszett szerelem
Megvetett lángját
2007. 12. 07. 20:22:31
Láthatatlan kutyabőrbe
Láthatatlan kutyabőrbe
Bujtatott a sors
Kóborárván mogorván
Tőrbe csalva 
Orrom alatt bors a lét
Száraz dombok ravatalán
Igazságért vonít
A betapasztott szám
Nem akarok élve halni
Csülökjogarral távozni
2007. 12. 07. 20:34:25
Hűvösebb reggelen 
Hűvösebb reggelen 
Dermedten leesett egy cserebogár
Kövön koppant barna páncélja
Mozdulni sem tudott rideg szárnya
Kapálódzó ízelt lábak, jártak
Nagy csodára vártak
Talán a léglétrán talpra áll
Az órák óta vergődő cserebogár
Már a delelő nap égette
Izzott a vergődő teste
Csak a mozgás lassult egyre
S mozdulatlanságra szállt az este
Másnap reggelig egy-egy rángás
Nyúlt a sötét ég felé
Segítő kézfogásra várt
Helyette rászállt a halál
Másnap reggel hangyák hada
Ráözönlött megtámadva
Mire újra este lett
Széthordta a hangya sereg
2007. 12. 08. 12:52:10
Volt egyszer egy szúrós kóró
Volt egyszer egy szúrós kóró
Angyalhajak óceánjában 
Csúf sziget nagy szívvel
Szíve lüktetésére hullámzott
A végtelen szőkeség
A sok szépség mégsem érezte
Ez a vágy lüktetése
Szerelemért kószáló ezüst horda
Hullámaival eget korbácsolva
Keresi ösztöne rajzolta párját
Nagy vágyakozó szárnya 
Égről visszahulló magány
Csak a szúrós kóró szívét 
Nem érinti hullámverés
Ő a vágyaknak észrevétlen része
Az övé az egész tenger ölelése
Csak testéről lepereg az álom
Máshol keres csókot a szőkeség
Csak a viharos hullámverés 
Tépi szaggatja izmos testét
Jobb lenne, ha elnyelné a mély
Belehalna a szépség tengerébe
Ráborulna minden kebel
Örök csók tapadna szájára
A szépség gyolcs sírjában
Talán könnytengerré válna
A végtelen szőke tenger:
Beléjük halt egy szerető ember
Összehányt kéve lett
A végtelen szőke tenger
Mint megroggyant szalmarakás
Térdel a végtelen medencében
Csak egy csúf kóró zöldell
A tenger közepében:
Istenem én már ujjá születtem
2007. 12. 08. 13:24:08
A szegénység évekig küszködik
A szegénység évekig küszködik
A gazdagság pillanatok alatt
Szökken az égbe
Míg a szegénynek elkészül 
Rokkantságának kicsi háza
Addig az egészségtől pattanva
Táncol a hitványság palotája
A szegénység hideg falai közt
A gyermek, az unoka képe
Ont meleget
Addig a palotában milliók függnek
S melegért erdőket tüzelnek
Libacomb oltárnál gyón a gazdag
Csontot vetve a szegénységnek
Rongyokkal tömködik a rést 
Befalazva a hideg útját
Addig nyitott ablaknál szellőztetnek
Naphosszat a paloták
Nagy a meleg odabent 
Talán érzik bűnük tüzét
Csak jutna eszükbe a kivetett szegény
Az árammal arányban drágul a fény
Míg a szegények otthonában 
Az ima lesz a szentséges fény
Addig a palotákban, újra lecserélik
Az elavult izzók ezreit
A másik oldalon a szegénység 
És sötét, házasságra lép
Hol arany folyik a csapból
Ott megfulladnak a halak
Hol víz helyett arany csillog
Kiszárad a száj
A gazdagság kunyhókra hull 
A sötétségért könyörög
Pedig bennük az ellopott világ
2007. 12. 08. 13:47:17
Nagy gálya a lelkem 
Nagy gálya a lelkem 
A sors tengerén
Keresem a torony
Felvillanó fényét
Kistüzeket láttam
Lobbanásra vágytam
Ezer sziklára futottam
A sötétség tengerén
2007. 12. 08. 13:50:30
Táncol a magyar
Táncol a magyar
Más dudájára
Elfeledte 
Mi a magyar nóta
Amiért fizettek
Azt játszotta
Csak a pénz 
A jatt, vigasztalta
Bagóért ugrált
Mint táncoló medve
Orrában karika
Azzal volt vezetve
Lázadni már nem mert
Az Istenvert 
Urai árulók
Szegényei porladók
Idegen ajkakon
Szól a tárogató
2007. 12. 08. 15:24:58
Zongorabillentyűk, zongorabillentyűk
Zongorabillentyűk, zongorabillentyűk
Fehérek, feketék
Ütnek vernek, rajtatok táncol a kéj
Vörös nász az éj
Mámoros csődörök vörösbor foltján
Csorbul a húrotok 
Füstben fuldokolva riszál tánc
Méhében fuldokol a vágy
2007. 12. 08. 15:37:35
Ez az asztal 
Ez az asztal 
Összeroppant, mozdulatlan testem
Életem fájdalma rajtam a terítő
Nagy lakoma vár ma arra
Ki hivatalos utolsó vacsorámra
Vörös lánggal szenvedő vérem
Sűrűn folyó bor 
Igyátok nagy vidámsággal
Égjen bennetek e tor
A forró leves felett táncoló lelkemet
Kanalazzátok szét
Ha már itt nem voltam boldog
Minek lelkemnek új lét
A tekintetem ott marad 
Sült kivájt gödrében
Nagy könyör tekintet volt
Égen szörnyű nagy folt
Ma is ott van, lemoshatatlan
2007. 12. 08. 15:52:11
Húztam vontam tiszta lelkem
Húztam vontam tiszta lelkem
Mocsoktól féltve
Kerestem a tiszta utat
Becsülettel kövezettet
Nagy a lelkem, óriási
De a mocsok még nagyobb
Kis hajóval nagy tengeren
Pár hajszál a fejemen
Itt az idő feltekerni 
Óriási lelkemet
Hajtogatva élre rakni
A polcomra feltenni
Azt hittem, fehér maradt
Tarka lett, mint a tehén
Másvilágon kiterítem
Mossa le a tüzes ég
2007. 12. 08. 17:09:19
Keresem magamban, hol az öregség
Keresem magamban, hol az öregség
Keresem magamban, mi az öregség
Úgy érzem, ami bennem az ember
Születésemtől ugyanaz maradtam
Tele tervvel, vággyal, kíváncsisággal
Tündérmesékkel, királysággal
Mintha éppen tegnap léptem volna 
Síró testtel ebbe a cudar világba
Hogy a lábam lelkemnek lett mankója
Nem csoda, rám rakódott minden óra
Fájdalomtól rücskös ifjú lelkű testem
Ezért e létet kivetetten szenvedem
Mit akarhat a vénszakállú ősz halál
Ifjú lelkemet tán meglovagolná
Rám ült már születésemkor 
Nyögve cipelem, itt az idő ledobni
2007. 12. 08. 17:25:40
Se test, se lélek vagyok
Se test, se lélek vagyok
Csak a múltam ragyog
Ragyog, mert megvetették
Ezért nem felejtették
S mert senki voltam
Naggyá már nem leszek
Csak tüzes glóriaként
Kísérő jelzőfény
2007. 12. 08. 17:31:07
Körülnézett Álmos, letette kardját
Körülnézett Álmos, letette kardját
Mondá: Itt már nincs mit tenni
Idejöttünk mennybe menni
Új hazába belehalni
Álmos mellé állt Előd
Letette íját s nyilát, s mondá:
Ide jöttünk koporsónkba
S Álmos mellet lett a sírja
Fájdalmában felkiáltott Ond
Kettévált a tengerkék ég
Üvöltötte könnyet szórva:
Vérünk, tettünk elherdálva
Földre hajlott fáradtan Kund 
Falta volna büszkén földjét
De zokogott, mint árva legény
Kihalt itten minden vitéz
Hanyatt feküdt Tas a vezér
Nézte, hogy fut fent az ég
Ott is marat szívhalálba 
Belehalt a fájdalmába
Huba tekint, benne remény
Keresi a nemzetségét
Belefárad  összeroggyan
Holt testére subát dobnak
Tán valahol van csírája
A múltunknak vetett ágya
Töhötömnek nem lesz párja
Temetője lesz hazája
2007. 12. 08. 17:56:15
A magyarság furcsa érték
A magyarság furcsa érték
Csiszolatlan ősi szépség
Dicsérik: mattult fényét
De sosem lehet igaz érték
Ha már majdnem csillog
Elrabolják aranyát
Megengedik nagy kegyesen
             Legyen újra érték
Hajt a magyar: ezer állat
Haláláig belefárad
Dicsérik a szolgaságát
S fillérrel jön a halál
Kell nekünk, másnak szava
Hol van magyarságnak
Igaz magyarsága
E földön Istene, szabadsága
2007. 12. 08. 18:10:09
Van kinek álmait csak a szél viszi
Van kinek álmait csak a szél viszi
S kint áll válaszra várva
Szellőben viharban
Van kinek álmait csak a folyó viszi
S habjaiban állva, válaszra várva
Áll aszályban s áradásban
Van kinek az álmait az őszi falevél
Veszi a messzi világba
S válaszra vár a tavaszi virágban
Van kinek álmait hóvihar kapja fel
S valahol fagyottan hullik a porba
S ha felolvad vissza sose tér
Van kinek álmai üres zsebében 
Alszanak, tán egyszer megcsördül
S egynéhány kisétál
Van kinek álmai saját szívét tépik ki
Mert a vágy oly erős 
Mint a halál
2007. 12. 08. 19:42:38
A télben megpihent
A télben megpihent
Táltos patája
Nagyot dobbant 
A tavasz küszöbén
Mint sárkány 
Tüzet okádva
Ömlik a vágy
Sűrűsödik a szerelem
Csókot keres az ár
Ó minden lánynak 
Az ölebén
Vagy egy kis virág
Repülj lovam, repülj
Párt lelni mielőbb
2007. 12. 08. 20:04:15
Őseink lóra tették 
Őseink lóra tették 
Föld utáni vágyukat
Elindultak hazáért
Fényt lelni tettüknek
Megtalálták 
Kárpát – medencét
Kikötötték lovaikat
Hitték: 
Hajlékot meglelték
Szenvedésben, fájdalomban
Lettünk nemzet tengerré
Fagyott vérünk meszében
Lettünk magyar egységgé
Tépték tollát, szárnytalan lett
Most csak futómadár
S csodálkozik szerencsétlen
Földönfutó sorsán
Vérszerződés magyar módra
Lett volna a példa
Belénk vertek éket ezret
S lett belőlünk préda
A magyarok Istene 
Adott hidat százszor
Istentelen flegmasággal
Elutasítottuk
A hitványság aljas férge
Szaporább lett becsületnél
Ha ígértek egy aranyat
Mindent elárultak
Minden, ami érték termett
Határon túl pénzzé lett
A magyar lett értéktelen
Saját földjén szolga nép
Ha van még erő, itt az idő
A nemzetnek fényt vetni
Itt e földön, magyar népnek
Bölcsőjében aratni!!!
Felégették mellet verők
Mintha a fák mennének 
Határon túl 
Tisztázat: 
Őseink lóra tették 
Föld utáni vágyukat
Elindultak hazát lelni
Tettükkel fényleni
Megtalálták 
Kárpát – medencét
Kikötötték lovaikat
Hitték: 
Hajlékot meglelték
Szenvedésben, fájdalomban
Lettünk nemzet tengerré
Fagyott vérünk meszében
Lettünk magyar egységgé
Tépték tollát, szárnytalan lett
Most csak futómadár
S csodálkozik szerencsétlen
Földönfutó sorsán
Vérszerződés magyar módra
Lett volna a példa
Belénk vertek éket ezret
S lett belőlünk préda
A magyarok Istene 
Adott hidat százszor
Istentelen flegmasággal
Elutasítottuk
A hitványság aljas férge
Szaporább lett becsületnél
Ha ígértek egy aranyat
Mindent elárultak
Minden, ami érték termett
Határon túl pénzzé lett
A magyar lett értéktelen
Saját földjén szolga nép
Ha van még erő, itt az idő
A nemzetnek fényt vetni
Itt e földön, magyar népnek
Bölcsőjében aratni!!!
2007. 12. 09. 14:36:28
Mint színes mátyásmadár
Mint színes mátyásmadár
Ezrével röppent fel a kacaj
Meleg otthonokban
Jövőt tervezett a fény
Gyermeknek szakmát
Földnek termést
A hitnek imádságot
A nemzetnek boldogságot
Szerető anyakéz párnán
Álmodozott a gyermek
Szájban lüktetett a cumi
Mint szív a hazán
Lüktetett az ország szíve
S a nemzet lelke 
Pajzsként terült az égre
Csillogott a nemzet fénye
Ha más nem, hát volt föld
Biztató zöld a karámban
Hízó állatfalkának
Mint reményt adó jövő
Valami megváltozott
Idegen zápor hullt e földre
A csillogó könnyek
Valamitől megfeketedtek
Pálinkaszagú röhej 
Száll fel az égre
Lopott holmit vesz számba
A pislákoló lámpa homálya
Az elit kábítózva tombol
Pumpolja csaló szüleit
Kik fokozzák a csalás
Jóléti forrását
A nyomor putrikban tombol
Szex, szesz, pornó 
És ingyen öltözet, öltöztet
Hamis királyságba
Azt hiszik a bolsi bitangok
Felélni kapták az országot
Venni helyett végre 
Tanuljanak meg tenni
2007. 12. 09. 15:19:30
Gazember kormány Urak
Gazember kormány Urak
Magyarország nem a putrik népe
Ha nektek nincs
E nemzetnek múltja van
S nélkületek jövője !
Itt az ideje kifogni
A hízott tehetetlen marhákat
Fogyókúra show-ba velük
Röhögjön végre a sovány nép
Izzon a kályhában a szegénység
Kormánynak rúdja nem gigászi f...
Melyet kurvák hizlalnak
Itt görhes csecseken lóg a nép
Bolsik a múltban kifejték
Vörös a szájuk, -újra fejnék
2007. 12. 09. 15:34:07
Bolond vagyok
Bolond vagyok
Saját síromat ásom
S uraké a gazdagságom
Jó ha lesz deszkakoporsóm
Márvány obeliszk mellett
Puhafából fakereszt
Térjek észre, én bolond
Heréknek szolgája
Létem szégyenfoltja
Ily folttal távozni
E pokol világból
Angyalok kirúgnak
Menny országából
Itt az idő tölgyfából
Koporsót faragni
Heréknek jólétét
Gödörbe temetni
Kopott szerszámunkat
Fényesre cserélni!
2007. 12. 09. 18:11:44
Tisztaszívű felhők gyűlnek az égen
Tisztaszívű felhők gyűlnek az égen
Egyre sűrűsödik a feketeség
Bennük a becsület gomolyog
Ők érzik a vergődő, halódó hazát
A magyarságtól árvul az ország
Gyűljetek felhők az utolsó viharra
Nincs erősebb, mint a tisztesség nyila
Ki féltését szórja tüzes villámként
Az hazaszeretet és gyarapodást szór
Mert király lesz itt a kifosztott pór
Nem kellenek ruháinkon mások
Hatalmas nagy feneketlen zsebe 
Itt az idő levágni e korcs koloncot
A haza tiszta zsebében van helye 
A nemzet fényes gazdagságának
2007. 12. 09. 18:25:18
Szép ez az élet
Szép ez az élet
Ha berúgsz 
Rád dől a föld
Gyönyörű az élet
Kiissza belőled
A felesleget
2007. 12. 10. 18:34:50
Kis Jézuska, kis Jézuska
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Görhes kezet imára hív
Alatta kínai nadrágszíj
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Alatta kis csomagocska
Vizitdíjjal töltött cukorka
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Ugró angyalhaj  paripát
Rajta lovagol a gázár
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Alatta újévi kenyér 
Csak az ára 30000 fillér
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Alatta dagadó gumilabda
Benne van a benzin ára
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Óránként tíz munkanélküli
Angyalka fordul ki
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Úri zsebet, mi apadó
Neked pajtás lesz nagy adó
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Terem nekünk buzit leszbit
A kormányban sok ezer bit
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
A gazdagnak tízszeresét
A szegénynél tizedelést
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Politikában nagy furfangot
Kisembernek sok kudarcot
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Hazugságnak úri posztot 
Becsületnek póri kosztot 
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Sufni mélyén romlott hurkát
Eddze meg a magyar gyomrát
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
Egyeseknek dús pénztárcát
Nyugat olcsó szemétdombját
Kis Jézuska, kis Jézuska
Mit terem a karácsonyfa
A szívekben béke csírát
Legyen földje ez az ország
2007. 12. 10. 19:23:28
Elföldeltük a hitet, a kardot
Elföldeltük a hitet, a kardot
Szögön lóg, molyhalom a mente
Elfeledtük a múltat, a harcot
Azt hittük magyarnak lett nemzete
Fénnyel világították jégcsap sorsunkat
Megtévesztett minket a csillogás
Ereszcsatorna végén lettünk fogyás
Végignézve észrevétlen halálunkat
2007. 12. 11. 20:02:57
Csak, ha már teleszívta magát
Csak, ha már teleszívta magát
Esik le a pióca
De az embercápa – pióca
Soha nem engedi áldozatát
Országunk testét nagy pióca
Uralja, testét felfalva
A soványság izom nélkül
Már nem ellenség
Magyar csontokon teremhet 
Új áldozat, vagy hajcsár
Idejött, itt maradt
Nyakunkon lóg a tatár
Hamar megtalálja a gazdagságot
A semmittevő féreg
S mint vetésforgót szipolyozza
A pióca – méreg
Könnyebb júdásnak lenni,
Mint szabadságot kivívni
Hogy szülő, testvér is áldozat
Árulónak értéktelen kárhozat
A szabadságot nem látni
Csontba beépülve, 
Mint kalciumot kell érezni
Álmatlanul küzdve
Ezért kőszilárd légy
Peregjenek le rólad a piócák
Mutasd meg, nem másoké
Saját véred Magyarország
2007. 12. 12. 20:20:36
Ha a lelked már hazát talált
Ha a lelked már hazát talált
Tested csak bumeráng lehet
Szárnyszegetten is hazatalál
Van egy hajlék, szeglet a hazán
Kiröppen a tárt ajtón
S ajtórésen röppen vissza
Kiszállnak nagy álmok vágyak
S koppanó bogár tér haza
Magyarnak nyelve végzet átok
Program, mint rügynek a virág
Hol lélek fogant, ott a gyökér
Csak otthonáért kóborló e nép
Ki Isten tenyerébe született
Nézni a puszta hegyeit
Annak sudár fűszál a bérc
S ringó tenger a rét
2007. 12. 12. 21:07:59
Átirat 1. 
Ha a lelked már hazát talált
Tested csak bumeráng lehet
Szárnyszegetten is hazatalál
Van hajlék, szeglet a hazán
Kiröppen a tárt égi ajtón
S ajtórésen röppen vissza
Kiszállnak nagy álmok vágyak
S koppanó bogár tér haza
Magyarnak nyelve végzet átok
Program, mint rügynek a virág
Hol lélek fogant, ott a gyökér
Csak otthonáért kóborló e nép
Ki Isten tenyerébe született
Nézni a puszta ékes hegyeit
Annak sudár fűszál a bérc
S ringó tenger a végtelen rét
2007. 12. 12. 21:11:17
Átirat 2.
Ha a lelked már hazát talált
Tested csak bumeráng lehet
Szárnyszegetten is hazatalál
Van hajlék, szeglet a hazán
Kiröppen a tárt égi ajtón
S ajtórésen röppen vissza
Szállnak nagy vágyak álmodók
S koppanó bogár tér haza
Magyarnak nyelve végzet átok
Program, mint rügynek a virág
Hol lélek fogant, ott a gyökér
Csak otthonáért kóborló e nép
Ki Isten tenyerébe született
Nézni a puszta ékes hegyeit
Annak sudár fűszál a bérc
S ringó tenger a végtelen rét
2007. 12. 12. 21:15:24
Szaporodik a testben az ólom
Szaporodik a testben az ólom
Készül a végzet dínom – dánom
Hamarosan izzunk a tor asztalán
Menetelünk, mi ólomkatonák
Könnyedén szállhatnánk a mennybe
Nem a sűrűsödő ólomködbe
Cipeljük a civilizáció ólomfüggönyét
Csúszva, kúszva, mászva oly nehéz
Könnyű a tested sírkamrádban
Tetszik a sorfordító pöfögő lét
A pokol tornyosul kitátva száját
Menetelünk, mi ólomkatonák
Mindent felfal a kényelem
A természet egyetlen nassolás
A pillanatnyi omlós ízben
Lassan összeomlik a világ
Vonaglik jóléti múltjában
Kútjában poshad az ivóvíz
Ki mankóval jár, szidja sorsát
Menetelünk, mi ólomkatonák
Harctér lett a földi élettér
Küzd a természet és a pénz
Erősnek érzi az ember magát
Menetelünk, mi ólomkatonák
Ha majd imádkozunk a nagy
Végtelen sivár pusztában
Eszedbe jutnak a pénzfaló akták
Szidott sorsodat felfalták
Amikor rájössz fabatka léted
Miért lett kéregért puszta lét
Roskadt testedet vonszolod
Belül ólomköd-háló feszít szét 
Bús lehajtott fejjel a pokolba
Sír lesz holnap létünk hajnala
Menetelünk, mi ólomkatonák
Menetelünk, mi ólomkatonák
2007. 12. 15. 15:26:09
Mit ér a hatalmas hűvös palota
Mit ér a hatalmas hűvös palota
Ha jégcsap a szíve
Kuckós tiszta tapasztott tanyasi
Aminek kemence a szíve
Az kell nekem, az
Aki fázós testemet átöleli
Hol nincs a rablásnak átka
Melynek fala félelmet ont
Hol én vagyok házam szolgája
Az kell nekem, az
Ablak melyben mosolyog 
A vadvirágos reggel
2007. 12. 15. 15:35:48
Vagyonért kuncog a szerelem
Vagyonért kuncog a szerelem
Kutyanyelvnyaldosás a csók
S ha becsapódsz 
Kivert kutya leszel
Hej de nehéz a kóborlét
Vigyázz, ha hízelgés hizlal
Meghal benned a fegyelem
Kóbornak, nincs kegyelem
2007. 12. 15. 15:43:45
Én vagyok a víz 
Én vagyok a víz 
Te vagy a cukor
Ó édesen édesem
Olvadj fel bennem
Vagy legyél a víz
Én a cukor
Én örökre 
Feloldódnék benned
2007. 12. 15. 15:47:07
Rohan a világ széttépni a földi álmot
Rohan a világ széttépni a földi álmot
Nagy foltokkal küldi a pokolba
A palotákról ábrándozó ember
A rongyosodó Föld tépett testét 
Őrizték volna tenyerekből kulcsolt
Hatalmas kupola – hajlékkal
Nem kellene nézni halálát a létnek
A fagy terített jégpaplanán
A végzet percei előtt csak a képzelet
Barangolhatja be a virágos kerteket
Terméketlen szűz testté lesz a Föld
S ködkörmenet menetel céltalan
2007. 12. 15. 16:17:48
A szívednek édes álmát
A szívednek édes álmát
A szerelem édes vágyát
A testednek nyíló csókját
Tartom most a kezemben
Ily nagy érték nem létezik
Sem földön, sem égen
Örülök, hogy enyém lettél
Te ragyogó csillagfény
Lelkem lombja vígan susog
Árnyas hajléka szívednek
Ide jöttél mesevándor
Valóságos égi álom
Én vagyok a szár, Te a bimbó
Te nyíló szűz virág
Mi ketten egy szál virág
Halál az elválás
2007. 12. 15. 16:46:44
Földi vagyok
Földi vagyok
Sikolyom űrbe száll
A kozmikus por 
Lesz örök hajója
Alkotó elmémet
Elviszi a messzeség
Ha nincs ölelő kéz
Minek az emberiség
Ha meghalok
Nem lesz földi elme
Aki összeszedve 
Hasznossá tesz
Kereszt vagyok
Rajtam lóg a fájdalom
Szent aszalódás zsugorít
A sötétség lassan beborít
2007. 12. 15. 17:03:55
Oly nagy volt a szerelem
Oly nagy volt a szerelem
Egyszerre röppentünk fel
Összeütközve két madár
Csőrünkkel egymásba marva
Egy testként tart a zuhanás
Mint két összeolvadó villám
Izzott az ölelő találkozás
A szerelem lázának deleje
Éket vert a múlásba
S megállt az idő kereke
Nincs múlás, csak zuhanás
S a kórként terjedő félelem
Mi lesz ha, kiesik az ék
Belénk költözik a múló idő
S elnyel a földi mély
2007. 12. 15. 17:28:49
Nem lehet úgy élni
Nem lehet úgy élni
Hogy mindenki
A másik sírját ássa
Várva az időt
Ha kedvező, belelöki
Vagy kegyeletből 
Temetünk
Vagy nagy földi 
Sírt ásunk
S e földi lét 
Lesz a sírásunk
E szorgalmat 
Felejteni kéne
Ezt egy sírba 
Temetni
S örökre feledni
2007. 12. 15. 17:36:04
A szívnek lombjai
A szívnek lombjai
Csak egyszer teremnek igazán
Nincs két tavasz
Itt végleges a virágzó múlás
Az elszáradt őszi ágakra
Ráhullhat tavasznak virága
De a meztelen ágakról
Lehullik a nyár
2007. 12. 15. 17:44:42
Én vagyok a patkány, a patkány
Én vagyok a patkány, a patkány
Rovom a csatornát, csatornát
Rajtam a város szennye meg a bűze
Ki közelembe jön, azt elűzze
Ha azt hinnéd, nekem tetszik
Ez a bűzös csatorna lét
Akkor bizony nagy tévedés
Az én színem selymes fehér
Szorgos voltam, dolgos voltam
Majd halálig dolgoztam
Ez a patkány, nem jó patkány
S feketévé tett az utód
2007. 12. 15. 18:16:00
Rám borult az éj fátyla
Rám borult az éj fátyla
Végtelen kiterjedés
Fájdalmam feketéje
Égető tűzcsillag palásttal
Jeges Holdkoronával
Hol tűztől ég a testem
Ott a fagy égeti tovább
Az ősz Sors katonái
Elterelik tőlem 
A termő szerencsét
Mostoha lettem
Nincs pénz apám
Mostoha lettem
Nincs bitang anyám
Csak szerető véranyát
S vérapát kaptam
Kik neveltek belém:
Hitet, becsületet
Nem fizet jól e nevelés
Lefaragja hatalmas szárnyamat
Röppennék, letörnek
Csak hol kisebb lehetek
Azon az úton mehetek
Már csak egy szűk út, -
Mely az égbe fut, - 
Mered előttem
Igaz szolga nem lettem,
De földi létet sem leltem
2007. 12. 15. 19:10:34
A meztelen éj
A meztelen éj
Koromsötét
Elájult az ég
A Nap kiégette
Két szemét
2007. 12. 15. 19:16:03
Milyen a szabadság
Milyen a szabadság
Laposra vert, rozsdamoly rágta
Fűrészfogú bádog
Melyet ütnek, vernek, foltoznak
S felette harangoznak
Imára hívó zúzmara harangok
Mely, ha tüzet fogva lángol
Nem kívánt lázadó tűz lesz
S vízsugárral csipkézik
Vágott szirmú virággá
Hol bitangok asztalánál
Mérlegelik szabadságát!
Sorsa nehéz, rajta kapaszkodik
Csimpaszkodik, a változatlanságot
Követelő minden szenny,
Mert amíg a hatalom
Nem esik ki foltozatlan nyílásán
Addig gazdagnak 
Mindig szabadság a szabadság
Mi lenne, ha egyszer
Nép kezében a kalapács
Önmagát formálná
Megrázná magát a foszló fém
Ami még mindig fém
Lerázná magáról a koloncot
S a pörölyök építő súlya alatt
Ujjá születne a szabadság
2007. 12. 15. 19:39:03
Ki vagyok én
Ki vagyok én
E halott magyar hamuban
Ki vagyok ?
Parázs ?
Minek s kinek
Ha nincs mi s ki
Lángra lobbanjon
Ha már minden, 
Mi magyar volt
Csak hamu, csak hamu
Mit ér az egyetlen
Izzó folt
Ha felettünk a végzet-tor
Hamut sem hagy
Az izzó magyarból
Hamuvá lett nemzetet
Felfalja a végzet – tor
2007. 12. 15. 19:46:09
Magyarnak tenyerében
Magyarnak tenyerében
Szegénységében is 
Gazdagság termett
Nem értették e csodát 
Más nemzetek
Mivel a titkát
Nem fejtették meg
Ezért két karját levágták
Ám a karnélküli magyar
Nem halt meg
Lelkéből növesztett 
Láthatatlan új karokat
S elszegényített földjén
Gyémánttá lett a feketeség
Nem értették e csodát
Most testét darabolják
Mit érnek csillogó 
Idegen gazdag paloták
Ha a magyar lélek 
Ködébe fúródnak
Ha örökké ott leng 
Mert ő sem ismeri titkát
Magyarnak élni kell tovább
Egyszer felfedje titkát!
2007. 12. 15. 19:56:26
Buckákat építettem ezrével
Buckákat építettem ezrével
Észre sem vették
Dombokká egyesítettem
A buckákat
Észre sem vették
Hegyekké raktam össze
Domboknak sokaságát
Inkább megkerülték
Minthogy elismerjék
Most hegyekből 
Láncot fonok
Hosszút nagyon hosszút
Nemsokára megfogom
A végét, rávetem
S ujjá formázom 
A Föld kerekét
2007. 12. 15. 20:03:17
Zavarjátok el a vezéreket
Zavarjátok el a vezéreket
Hízott lusta ökrök húzzák
A kormány léhaságát
Miközben poshadó országban
Halódik a becsapott nép
Itt már kiszáradt a szó
Lázadó kezetek mozduljon
Fegyverré váljon a szerszám
Ezerszám mindenütt, mindenütt
Együtt erősebb a szomjazó szó
Táguljon a fényrésben élő életed
Tengő zord világodnak vége
Vedd le, dobd el, nehéz a fejeden
A pereputtyos léha kormány
Ne viselj többé ily hitvány koronát
Válassz lelkedből fakadón
Istváni örökség szent esküdőt
Nemesebbet, becsületesebbet 
Mely lenge, de népe súlyos terhét
Hitben, gazdagságban maga fölé emel
2007. 12. 16. 15:27:21
Nincs már napfelkelte
Nincs már napfelkelte
S naplemente
Nappal is vörös a vértenger
Korbácsolja ezer tőke
Nincs nyugvása pihenése
Fáradt vére pezseg 
S égig érő vérvitorlát vet
Háborgása szilaj erős
Szétveri a régi eget
Micsoda szent égi menet
Sziklák csúcsát letarolja
Moraja eltűnik vérbe fúlva
Új Napkorong ébred reggel
Régi magyar hősi tettel
2007. 12. 16. 15:48:18
Azt hiszi, mindent tehet a hatalom
Azt hiszi, mindent tehet a hatalom
Médiakutyákkal tereli állati sorsodat
Mert ha emberré emelni volna célja
Nem lenne marhaságoknak forrása
Kimerült testedbe nyúl a fény
Észrevétlen irányít a manipulált kép
A tőke zsebének fogyasztója leszel 
Programozva mindent megveszel
Elszenderít a látszólagos kényelem
Holnapra kell a telített munkaerőd
Tentézz valóság show-kkal tetézve
Munka közben gondolj a hülyítésre
2007. 12. 16. 16:10:41
Tavaszi éji ágon
Tavaszi éji ágon
Leng a Hold
Ringó madár 
Az ablakon
Mond, mond
E szép álom
Bent marad
Vagy kiszáll
Az ablakon
2007. 12. 16. 16:22:11
Ránk borul az ígéretek földje
Ránk borul az ígéretek földje
Nem az ígért
Már ezerszer hitted álmát
Pedig ez már az ezredik búcsú
S amikor átlépet az ígéret
Újabb könnyű határát
Csak amikor rád vicsorog 
Az újabb nehézség 
Ígéred az ígéretnek:
Nincs tovább
Pedig látod ősz hajadnak
Ködben lobogó szálait
Mégis rohansz eszeveszetten
Valami miatt vonz a hamis igézet
Most amikor fehér bottal
Csalnak át újabb ígérettel
Tudd meg nincs további út
Örök sötétségbe lépsz
S elveszel az ígéret földjén
Ősz maradsz akkor is, ha visszalépsz
Lettél volna a szabadságba szerelmes
Csak később a vágyott álomba
Csak szabadságban szép 
A test érintése, lágy ölelése
 Áldemokráciában hitted a szabadságot
De megcsalt a szerelem is
Csak a szabadság bölcsőjében
Hiteles a tiszta ígért ölelés
A hamisság mindenre rányomja bélyegét
S elvisz honnan nincs visszatérés
Nehéz bús emlékekkel kóborolni
Egy életen át elhitetve keresni
Elveszteni szabadságot s szerelmet
Csak a pénznek mindegy 
A léleknek nem
Ezért ifjú, ne indulj az ígéretek útján
Az csak léhának és hatalomnak terem
A szerelmes szívnek s vágyaknak verem
Kétszer ne higgy az ígéretnek
Mert mindig tévútra vezetnek
2007. 12. 16. 19:10:33
Kinyitottam álmaim ajtaját
Kinyitottam álmaim ajtaját
Kisurrantak az álmok
Ám észrevétlen besurrant
Egy ősi vándor
Itt van a fejemben, kutat
Keresi a kivezető utat
Csak azóta nincsenek álmaim
           Fáradt vagyok kinyitni ablakim
2007. 12. 16. 19:23:51
Kint tombol a szél
Kint tombol a szél
Bent a szívem
Ágat tép a szél
Szívem az emlékét
Kint a zúgó szél
Bent a zúgó szív
Szél tovaszáll
Szívre roskad 
A magány
A szív csendje
Helyén
A beömlő szél
Vonít
Lesz- e még
Lüktetés
Lesz- e még
Tombolás
Ha csitul a szél
2007. 12. 16. 19:32:37
Megyek a régi úton
Megyek a régi úton
Átölelem az emlékeket
Hol bú, hol öröm buzog
Nem nyílik többé soha
Fiatalságom ajtaja
Látom a dús buja múltat
Vagy csak a fiatalság 
Rózsája terem
Ki keserű estből érkezik
Annak édes a múlt
Most a keserűség fekete 
Bimbója is égő vöröset terem
A feledés csak édesítésig 
Törli az emléket
A múlt soha nem lesz mostoha
Ha megtalálod múltad 
Terített asztalát
Kemény lesz a falat
Kiszárította az idő
Hiába erős az akarat
Hiába érinted, már nem a tied
Nem porlad
Hideg lángokban edződik 
Minden átélt kép
Halhatatlanná ég a múlt
Míg élsz, nem hal meg semmi
S ha más emlék lép 
A tied helyébe
Akkor eléghetsz
Az emléked tüzében
Emlékszálak lengnek az égre
Elindulsz nehéz testeddel
Mintha mászókötél lenne
Az utolsó emlék
Mely felemel, fel az égbe
2007. 12. 17. 17:13:40
Amikor kék ruháját leveti az ég
Amikor kék ruháját leveti az ég
Testeden csillog az éj
Füledbe súg a szerelem 
Egy gyönyörű dalt, ezen az éjjelen
Füledbe súg a szerelem
Gyere velem, gyere velem
Elcsábított szívem, mi lesz veled
Ha nem leszel ma éjjel velem
Amikor a vágy szétnyitja 
A csók édes függönyét
Akkor dalol a csodás éj
Testünkön csillog az éj
2007. 12. 17. 17:30:37
Szívemben szél támad
Szívemben szél támad
S villám cikáz
Milyen vihar ez
Kérdem én
Tudom rámsajog
Az egész ég
Bennem tombol
Minden felhő
Talán ha elfogy
Minden villám
Sebzett szívemből 
Feltör egy dobbanás
2007. 12. 17. 17:36:16
Itt van kezemben a régi fény
Itt van kezemben a régi fény
Mely mosolyodról szökkent felém
Nézem, nézem, érzem kezem melegét
Elhozta a fény életem szerelmét
Itt van kezemben a selymes fény
Egy őszi délutáni tarka emlék
Ajkamon megrezdül a régi vágy
Istenem, Te drága fény el ne szállj
Mint fészkében a tojás, oly boldogság
Ébred bennem, rezeg a régi fény
S valami régi felébred a szívemben
Tenyeremben ébred az emlék
Hordtam a szeretetet, fűszálanként
Mint szorgos, röppenő  madáranya
Most átölelem a régi emléket
S ködként száll fel a múlt varázsa
2007. 12. 17. 17:55:09
Beszennyeztétek lelkemet
Beszennyeztétek lelkemet
Én mosógépbe dobtam
Talán kimosom
A pelyva sorsomat
Tépnek, zúznak
A perforált falak
Mintha kívül lennék
S ütne, verne szenvedés
2007. 12. 17. 18:03:19
Ember már szólni nem mert
Ember már szólni nem mert
Minden lázadót keresztre feszített
A pénzisten hatalom
Poncius Pilátus újra döntött
Megverette, szétverette
Vérben áztatta a természetet
Most készül a világ legnagyobb
Ember által ácsolt keresztje
A Természet lesz ráfeszítve
2007. 12. 17. 18:49:46
Te, hó alól kibúvó
Te, hó alól kibúvó
Zsenge fagyott kis virág
Tedd álmos
Nyugvó fejedet
Lángoló szívem
Lágy párnájára
Légy háborgó szívemnek
           Örök megnyugvása
Békesség, boldogság
Lelkem szabadsága
Csak szeress
Fagyból tüzesen
Ahogyan az első fény ért
Oly kedvesen
Oly vágyakozón
Álmodón
2007. 12. 18. 17:51:09
A szívekben csak egy karácsonyfa van
A szívekben csak egy karácsonyfa van
Mégis millió ragyog 
Az álomé már égig érő óriás
A házakban csupán egy – egy faág
Az álszeretet karácsonyfája
Csak halomba dobott fatömeg
Múló száradó feledés
Pár hónap és megvetés lesz
Az elhagyott halom
Azt hiszi a szív, elég ennyi nyugalom
Pedig az egy nagy karácsonyfa 
Ott áll előttünk, magasan 
De zárt szív, zárt lélek
Csukott ablak marad
Ki kéne nyitni végre
A szívnek s léleknek ajtaját
Hogy meglásd az egy nagy 
Óriási karácsonyfát!
2007. 12. 18. 17:59:10
Szép tavaszi bárány felhős ég alatt
Szép tavaszi bárány felhős ég alatt
Virágokat szórok az úszó felhőkre
Vidd álmaimat szép messzeségbe
Várom a választ bús szívemmel 
Felszállnak az égre csillag álmaim
Bárhol vagy soha ne érjen sötét
Ott vagyok szellő, a forró nyárban
S fagyról visszaverődő fény a télben
Ott vagyok rád hajló levél, viharban
S habzó vízben menedék faág
Ott vagyok egy röpke vigasz, szívedben
Ha elszomorít fojtogató tajték magány
2007. 12. 18. 18:22:52
Gyertek, gyertek igazhitűek
Gyertek, gyertek igazhitűek
Kell a sok láb
Gyúrjuk a szemét szemeket
Engedje borát
Engedje a népet mérgező bort
A hamis lőrét
Itt az idő végleg kigyúrni
Minden tőkét
Járjátok az utolsó szőlőtáncot
Vegyétek elő, a venyige virgácsot
Űzzétek el a nyomorító szemeket
Tapossátok ki a végtelen belüket
2007. 12. 18. 18:40:21
Üss csak üss
Üss, csak üss 
Igazságtalanság pörölye
Szúrj, csak szúrj
Becstelenség pengéje
LÁGY MÉG AZ ÖKLÜNK!
Fojts, csak fojts
Törvény áradat
Terhelj, csak terhelj
Ránk téve váradat
LÁGY MÉG AZ ÖKLÜNK!
Lobbanjon az igazság
Égjen a becstelenség
Mint tűzben az acél
Nemesedjenek az inak
HAMAROSAN JÖVÜNK!
2007. 12. 18. 19:53:12
Azt hitte a magyar 
Azt hitte a magyar 
Hazájáért küzd
Észre sem vette
Lábát hazájába
Más tette
Míg a magyar 
Ontotta vérét
Ő sunyit bújtatta
Nemzetét
Míg belőlünk folyt 
Nemzetünkért a vér
Ő a háttérben 
Tömte erszényét
Míg hőseinket
Libasorba állítva
Feláldozta a haza
Addig a másik
Felzabálta a libasort
Ez hát a balsors
Népünk nyakán
Ezért kell titkolni
Népünk múltját
Lassan elég 
A történelmünk 
Egy más nép 
Parazsán
Mi mégis énekeljük
Magyar módra:
Jó mulatság
Piroska, paprika
Gulyás lettünk
A hamis tálalásban 
Elvesztünk
Etnikummá vált 
A magyarság
Egyenrangú 
Etnikummá
Azonos jogokkal
Éljen a szabadság!
2007. 12. 18. 20:10:35
Berúgott a tél
Berúgott a tél
Fagyot okád
Tán fennakad 
A torkán 
Egy jégdarab
S enyhül
A szorítás
Lefekszik a tél
Hó leheletét 
Szétteríti
A tájon
Didereg a rét
Örök szépség
Gyilkos együttélés
Hosszú a pihenés
Fázik a nép
Nagy takarót fon
A szegénység
Tüzet várnak 
Végre együtt 
Mindenütt
2007. 12. 18. 20:20:31
Hajlik a nagy magyar jegenye
Hajlik a nagy magyar jegenye
Hajlik a széltől
Hajlik a jégtől
Hajlik a nagy szenvedéstől
Hajlik a nagy magyar jegenye
Nyugatra, keletre 
Délre és északra
De nem a mennyei csillagokra
Bár tört már sebzett vérző teste
Nyugatra, keletre 
Délre és északra
Halálát e földön még nem lelte
Valami van benne táltosi erő
Túlélni tegnapot
Mát és jövőt
Túlélni vidáman, ha kell szenvedőn
2007. 12. 18. 20:31:48
Gubbaszt a szívem
Gubbaszt a szívem
Az emlékek tornácán
Fárad már nagyon
Hosszú a fogság
Mint itt ragadt
Téli fecske a dróton
Lelkét vesztve 
Földre hull
2007. 12. 18. 20:35:55
Elindultam végre 
Elindultam végre 
Rendet tenni
Kévékbe raktam
A múltamat
Ott várja
A sorcséplőgép
Nagy szája
Legyen belőle
Por és pelyva
Itt állok
Tarló parlagon
Nem tudom 
Ki vagyok
2007. 12. 18. 20:42:32
Már megbocsátottam
Már megbocsátottam
Végre aludni vágyom
Mégis kutyákkal álmodom
Vörösen habzó 
Szájakban ébredek
Kutyáknak kéne pusztulni
Mégis én vagyok
Gyászfeketében
Már megbocsátottam 
A bűnpióca tengernek
Mégis vörös óceánról álmodom
Én a bűntelen vergődöm
Légszomjjal szigetet keresve
Tengernek kéne veszni
Ébredésem előtt mégis
Én kezdek süllyedni
Már megbocsátottam 
A rabló vörös koldusoknak
Kik eszmétől hevülten
Gyilkoltak, raboltak
Mégis én lettem a koldus
Ki számkivetve teng
Dús vágyai, bús utcasarkán
Kifosztva álmaiból
2007. 12. 18. 20:53:43
Lesz-e még
Lesz-e még
Ájultam karjaimba 
Hulló nyár
Csókoktól kábult
Mámoros éj
Ád-e az ég
Nagy kart ölelni
Hozzá 
Hű asszonyt
Igazán szeretni
Lesz- e még
Kacér kék
Megfürdetni 
Benne 
Életem szerelmét
Ád– e még
Vágyat ömleni
Zuhogó esőként
Meztelen testedet
Vizesen ellepni
2007. 12. 18. 21:03:14
Milyen hosszú 
Milyen hosszú 
Ez a lét út
Oda megyek
Hol a fénynek
Csirája kelt
Ezen az úton
Halni nem lehet
Ezen az úton
A lét búg
Szüntelen
Itt mindegy 
Élve vagy halva 
Zuhansz
Épen vagy marva
Célba érsz
Önként vagy 
Üldözve
Egyenes az út
Miként indultál
Foszlott múlás
Itt egyforma 
A sebesség 
Ha elindultál
Nincs önző
Gyilkos előzés
Ezen az úton
Nyomtalanul
Lassan lepereg
Minden földi
Hamis lepel
2007. 12. 18. 21:19:22
Te álomromboló
Te álomromboló
Pókháló
Benned vergődöm
Álomban aludnék
Álmomról írnék
De csak vergődöm
Pókháló függőágyamban
Alszom
Földre esem
Felébredek, s írok
2007. 12. 18. 21:24:53
Halasi csipkeköd lebegett a réten
Halasi csipkeköd lebegett a réten
Rétről átbillent az égen keresztül
Erdők barnabogas koronájára terült
S rálibbent a házak mészköves falára
Nagy menyasszonyi fátyol ölébe ült
A kihűlt ébredezőn kristály világ
Jó és rossz együtt térdelt a hatalmas
Fehérszárnyú tiszta égi oltár elé
Nem látta egymást vad és szelíd tekintet
Mint két egymás mellé temetett ellentét
Várták a megújító feltámadás idejét
Ráérnek újra ébredve valóra rettenni 
A köd alatt ima szállt, két hatalmas ima
A jó könyörgött megszűntetni a gonoszt
A rossz újabb kövér prédáért esedezett
Az árulkodó oszló csipkeköd között
Mikor áttetsző lett az átöltöző világ
Ködsikoly foszlányok rohantak
S megdöbbent arcok néztek farkasszemet
S irgalmat markoltak a reszkető kezek
2007. 12. 19. 16:56:45
Előttem jár a halál
Előttem jár a halál
Én csak mögötte kullogok
Miért lennék előtte
Elég, ha egyszer megfordul
Megfordul, szakadék előtt
Híd lesz alattam
Kényelmesen átsétálhatok
Kegyes a halál
2007. 12. 19. 17:03:37
A halál sem hülye 
A halál sem hülye 
Élni akar
Ezért születésünkkor
Belénk búj
Csak neki könnyebb
Ha megunja 
Kilép elhagyva
Csukló testünkből
Élnénk még
De megkönnyebbülve
A nehéz tehertől
Elillan a könnyűség
Könyörögsz életedért
Lépjen vissza
Ő más testben jár
Hiszen Ő a halál
2007. 12. 19. 17:10:51
Botladozva, csúszva – mászva
Botladozva, csúszva – mászva
Törtünk fel a nemzet csúcsra
Törtünk egyre magasabbra
S lettünk egyre kis magyarka
Ős szarvunkból, lett szarvacska 
Nemzet testünk darabokba
Tarka-barka gyásztrófeák
Díszítik a szégyen útját
Lesz -e újra fehér szarvas
Égig érő ágas - bogas
Nemzet testét égbe vivő
Gyönyörű szép életerő 
2007. 12. 19. 19:01:33
Nem mindenki fér át
Nem mindenki fér át
Az élet nyílásán
A szűk résnél 
Szaporodik a lét
Boldogságot vár
S ki átjut
Várja a halál
Kacag a nagy
Tölcsér száj
Csak a rés felé haladva
Szűkül a szabadság
S hol sírás hallik
Nincs visszatérés
Bezárul a vágyott rés
2007. 12. 19. 19:12:09
Nagy piros jóleső loccsanás
Nagy piros jóleső loccsanás
Volt a csók
Azt hittem örök lesz,
Mint cékla a lében
Oly jól esett
Hatalmas ecsettel
Már az eget mázoltam
Csak a naplementével
Folyt le a csók
Azóta is keresem
S hallom
A leeső Napkorong,
Mint loccsan 
2007. 12. 19. 19:18:53
Csak egy könnycsepp
Csak egy könnycsepp
Mit a tengernyi fájdalom 
Szenvedett ki
Csak egy izzadságcsepp
Mely emléked terhét cipeli
Csak egy búcsúintés
Egy röpke pillangószárny 
Billenés
Égről leomló
Hatalmas búcsú kendő
Libegő fekete fájdalom
Egy szempillantás
Mely lezárja az emlékek 
Végtelen labirintusát
Egy vágyakozó remegő szív
Lesz –e még visszatérés
Egy viharból fakadó lehelet
Mely talán mindig
Hozzád vezet
Ki tudja, mely álomból
Fakad a valóság
Amikor végtelen nagy 
A vágyakozás
2007. 12. 19. 20:12:59
Szívemben csend, lelkemben nyugalom
Szívemben csend, lelkemben nyugalom
Mint havas égi tájon a messzi fény
A jóság kuckójába a világ pihenni tér
Megnyílik a szeretet szent forrása 
Mint tisztító köd leereszkedik a házakra
Beömlik a szent kapuk apró résein
S szeretet álomba merül minden szív
E forrásnak ne legyen soha apadása
Lassú legyen szeretet mély álomból 
A szeretet valóságra ébredés
Ha a szeretet légtérként vesz körül
Megtanulja az ember becsülni álmát
Mert könnyet elveszítheti virágát
A szeretet gyönyörű lebegő szirmait
2007. 12. 20. 16:17:06
Minden, ami első volt
Minden, ami első volt
Szép volt 
Öröknek hittük
Hűséget esküdött
A leláncolt szívünk
Csak tudtuk volna
Hogy maga a lánc
A csalódás!
Mert hiába éltem
Nem néztem szemeket
S amikor megláttam 
Az elsőt
Elnyelt, mint
Nappal az éjt
Az a szem lett, az első
A legelső
Oly távol voltak a kezek
De egyre közeledtek
Érintések pillanatában
Láttam, éreztem 
A forrást
Amikor kezemben marad
A kezed 
Az lett az örök pillanat
Néztem az ajkakat
Csak hulló meggyek voltak
S amikor megérintett
Az első
Azt kérdeztem:
Ezért tűnt el, ennyi idő
Ekkor fedeztem fel
Létünk kettősségét
Fél testünk a létezésé
Másik fele a szerelemé
Meglátni, megérezni
A titokzatos mosolyban
Megtalált csonka testünk 
Édes felét
Csak akkor, csak akkor
Kezdődött a földi lét
2007. 12. 20. 16:32:53
Szépek a szirmok
Szépek a szirmok
Én szenvedtem a fára
Most nézem 
A lehulló fájdalmat
Fürtökben hull
A múltam küzdelme
Maradtam kopár
Ezer apró faág
2007. 12. 20. 16:37:40
Tűnjetek éveimnek árnyai
Tűnjetek éveimnek árnyai
Nehéz a múlt labirintusában
Vakondként élni
Hűvösek az árnyaki útjai
Elég volt már a nyárban
Nagykabátban dideregni
Felcserélődtek bennem 
A víg évszakok
Bús szívemben kóbor vándorok
Rend kellene végre, rend
Egy új úton
Hol valósak az évszakok
2007. 12. 20. 17:12:21
Sáros vad rinocérosz gondjaim
Sáros vad rinocérosz gondjaim
Tombolva futnak
A házak közötti poros kövezeten
Ha meglátják, zsaluk ráródnak
S szobákban retteg 
A fukarság felhalmozott aranya
Ki menekülni 
Vagy bezárkózni nem tud
Az szidalmakat szórva
Könnyíti bemocskolt lelkét
Nagy szorgos úri vadászok
Fegyverüket fényesítve fenyegetnek:
Majd mi, megmutatjuk
Ennek a kóbor akaratnak
Eltűnik magától
Vagy átadjuk a végső nyugalomnak
Minek tetéznénk gazdagságunk 
Bizalmas gondjait
Átvéve egy kóborló hantjait
Megmenteni gondnak 
2007. 12. 20. 17:30:18
A szeretet bölcsőt keres magának
A szeretet bölcsőt keres magának
Bölcsőt, mert abban teljesedett ki
Mert a bölcsőnek ezer dimenziója 
Keresi továbbéltető párját
Ezért van gyermekben felnőtti
Érzelem és irgalomért könyörgő
Vétlen, ártatlan szelíd tekintet
Vad szempárok villogásában
Ezért van érintkezés nélküli 
Tekintetekben kapaszkodó ölelés
Ezért van egyszerre akarás és félelem
A kibomló bimbó apró szirmain
2007. 12. 20. 17:38:18
Egyszer csak 
Egyszer csak 
Kibomlik a rózsa
A vágy árad róla
Szerencsés 
Ki éppen arra jár
Övé lehet
Minden ragyogás
A kibomló rózsa
Szeretetre vágyik
Ki szeretettel 
Halmozza
Annak nyílik
Adj szerencsét
Az igaz meglelését
2007. 12. 20. 17:43:08
Vagy én
Vagy én
Vagy a tavaszi est
Ki magával ragadott
Tévedt el
Mert kaptam tavaszt
Sokat
Mégis elvesztettem
Számtalan virágát
Lett volna csak egy
Egyetlen egy 
Nem kellene ma 
Tisztulón álmodni
Kinek férfi érát 
Rendelt a sors
Az álmai asszonyát
Veszíti tavaszán
Átkozza sorsát
Lehullnak gyöngyei
S mire lehajol
Már más szedi
Az ember
A szeretés pillanatában 
Feled
A vágy hazugságát
Szerencsés ki
Igazat lel
Kinek az élet ajándéka
Hű sorsa
Míg a lélek ölel
A test érintést keres
Mert eggyé gubancolni
Rendelt a sors
Csak test
És csók kell
Az egyesülő világ
Nagy gyermekének
2007. 12. 20. 18:03:16
Azt hiszik a szüzek
Azt hiszik a szüzek
Ha fadarab teszi 
Őket asszonnyá
Boldogok lehetnek
A természet 
Nem véletlenül 
Teremtett zárat
Titka még várat
2007. 12. 20. 18:06:10
A nagy sivatag izzó testére
A nagy sivatag izzó testére
Milliószám jönnek a pillangók
Szépek, színesek, tarkák
Ők az elhagyott kóbor álmok
Céltalan repkednek, leesnek
Homokba hullva vergődnek
Nyílik – e még testének vágya
Vagy temetője lesz sivatag ágya
Vagy eléri vergődő testét
Egy megmentő édes álom
S felröppenhet újra 
Egy gyönyörűbb útra
Ezek az álmok félelemtől remegnek
Irgalmat remélő könnyű tömeg
Nagy színes remélő kavalkád 
Közöttük járkál a válogató halál
Van, ki lehull, vergődik szárnya
Neki már nem lesz további álma
Ellobban gyermeki szűzi szép álma
Rápottyan, egy eltéved takaró pálma
Van ki erőtlen, de széllel száll
Őt reptében éri a romboló halál
Dobálják még álmok, hányódik
Remény lesz temetője, megváltás
2007. 12. 20. 18:37:46
Befejezve: 2007. 12. 20. 19:50:36
                     VÉGE