Márton: Fogadd üdvözletem, testvér, ha van üres időd beszélgetésre.

Szerzetes: Boldogan, Kálvin testvér, dehát miről? A szokott módon megint gúnyolni akarsz minket?

Márton: Távol álljon tőlem, csak azt az egyet fájlalom nagyon, hogy Kálvinról illetlenül beszélsz, mert ő boldog halállal lett fekete földdé, mi előbb is volt.

Szerzetes: Hahaha! Mit mondasz testvért? Nem boldog halállal, hanem férgektől fölfalatva pusztult el Genf városában.

Márton: Ki ne tudná, hogy végül mindnyájunkat a féreg fal föl? Nemde Dávid, bár a legszentebb volt, mindenestül kígyók gyomrába került, s így szent József is?

Szerzetes: Győztél: de; miért van akkor ez az új vallás? Oly sokan követik ezt mit sem félve az alvilágtól?

Márton: Krisztusban, testvér, miért van így? Talán bizony minden, ami régibb, jobb is? felülmúlja a régi az újat?

Szerzetes: Bizony, ez a tanú bizonysága és a próféta tanúsága.

Márton: Megerősíti ez az érv, mennyire ostoba a ti alapelvetek. Talán nem lehetett rossz Ábel gyilkosa idősebb lévén? Jó tehát Lucifer, merthogy a kezdettől ő a hazug, mint Jézus mondja? És ha a régiség felülmúlja a jóságot. kár új ruhát varrni, kár nektek az új saru. Dobd le nyakadból a. csuhát, a elmenekülve a fiatal menyecskétől, ócsárold csak a fiatal tagokat.

Szerzetes: Elég legyen. Véget kell vetnünk az együtt töltött időnek, mert jön az óra, melyben a csoport misére megy. Tehát Isten veled, míg a barátok gyülekezete dolgát végzi, ha tetszik, készek válaszolni a rágalmakra.