Láng János tekintélyes kassai polgár volt, 1613-ban kapott nemességet, 1614-ben már jegyző és szenátor. Pályája Bethlen Gábor idejében ívelt magasra: 1617 és 1621, majd 1623 és 1626 között a város főbírája. A fejedelem bizalmas hívei közé tartozott, kassai bejövetelekor ő fogadta a tanács élén, s Bethlen eperjesi és kassai gyűlésének is követe, 1630-ban pedig országgyűlési követ volt. Ugyanebben az évben Abaúj vármegye táblabírája. 1630. szeptember 29-én hal meg; díszes vörösmárvány síremléke a kassai Sz. Mihály kápolna külső falán látható. Vö. Wick [= Wick Béla: Kassa régi síremlékei XIV-XVIII. század. Kosice 1933.] 28-31., Kerekes: Almási [= Kerekes György: Almássy István kassai kereskedő és bíró üzleti-, köz– és családi élete 1573-1635. Bp. 1902.] 105, 138. stb. és Uő: Bethlen Kassán 127-128. Tokajból 1624. okt. 22-én levelet írt hozzá Alvinci Péter (kiadta Kemény Lajos: ItK [= Irodalomtörténeti Közlemények]1910. 105.), Kisvárdából pedig 1619. febr. 15-én Nyáry István (Kassa város Levéltár 5810.), s tőle is ismerünk egy német nyelvű levelet, mit Lőcséről írt a kassai tanácshoz 1623. jún. 5-én (uo. 6038/5.). Latin versezetet dedikált neki Wolphius János (vö. Europica Varietas [= Szepsi Csombor Márton: Evropica Varietas… Kassa 1620. RMK [= Szabó Károly-Hellebrant Árpád: Régi magyar könyvtár… I-III. köt. Bp. 1879-1898.]I. 500.] 8a).