Csombor Márton korabeli közhelyekkel átkozza irigyeit, megjegyzendő azonban, hogy személyes indulattal is átfűtött fordulatai, kifejezései zsoltáros frázisok, s emlékeztetnek Szenci Molnár fordításaira: „Ellensegimnec… / szájokban ninczen igaz szó… / Torkoc olly mint a nyilt koporsó” (V.); „Czac hazugságot beszelnec, / Az ö rágalmazo nyelvec / Merö kigyo méreggel rakva” (LVIII) „Bédugatic az ö szájoc” (LXIII); „Az hamis nyelvec mérgétöl / Megoltalmaz…” (XCI); Eles ben fenic ti nyelveket / Az kigyónac fulánkjánál / Mint áspis kigyo egyebeket / Megsértnec mérges aykokval” (CXLI. zsoltár). Az idézetek: Oppenheimi ék. 5, 44, 48, 70, 105. Szenci Molnár Imádságos könyvecskéjében (299-300.) külön könyörgés olvasható „az jó hirnec névnec megtartásáért az rágalmazo gonosz nyelvec ellen”.