A cserfa és az istenek históriája Schütz [= Caspar Schütz: Historia rerum Prussicarum … Zerbst 1592. OSzK Ant. 389. (Ezt idézzük.) A D. Chytraeustól gondozott 2. kiad. (Lipcse 1599.) a Vatikáni Kvt-ban: Palatina 105. II. 184.]nél (3b): „Diese dreye hetten ihre Wohnunge in der grossen Eichen… die stets Winter vnd Sommer grüen war, vnd von Laub so dicke, dass Kleinod oder Verehrung war ein Todtenkopff vom Menschen, Pferd vnd Kuhe. Des Pirkunen ein stetigs Fewer von Eichenem treugen Holtze… so das aussgieng, kostete es dem zugeeigneten Priester… das Leben. Des Potrympen eine Schlange in einem Topffe, mit Garben des Getreides bedecket, vnd mit Milch ernehret. Sonsten hielten sie auch für Götter, doch viel geringer als die vorigen Isvvanbrato, der für die Hüner, Gänse, Enten vnd Vogel sorgete. Vnd VVurshayto, der die… Kühe, Schweine, Lemmer… in verwahrung hette. Vnd Gureho… den hielten sie für einen Gott der Speise vnd des Getrenekes.” Guagnini [= Rerum Polonicarum tomi tres… Alexandro Guagnino… authore. Frankfurt 1584. Bp. Egyetemi Könyvtár Ga 2990.] megegyező sorrendet, de eltéréseket is mutató leírása. (Prisca antiquorum Prutenorum religio. II. 107-108): ,…Bruteno summa sacerdos gentili ritu effectus est, nomenque ei dignitatis inditum fuit Kirie Kirieito, quasi dicas proximus noster dominus. Huic pontifici suo Pruteni et idolis, praeclaram sane et cum maximo sumptu habitationem, sub quercu quadam erexerant, locoque Romanae a Roma nomen indiderunt. Circa hanc quercum… tela optima sericea extensa fuit, in quam habitationem nemo praeter patriarcham eorum… intrare poterat… Quercus haec tripartita fuit inter caeteras siluas quercinas delectissima in loco… sita, erat, ex vna parte Prutenorum deum, qui Petuno… habebant: In huius laudem et honorem ignis ex quercubus construebatur, qui die nocteque perpetuo ardebat… Ex altera parte collocatum erat Patrimpo idolum, cuius cultus erat in serpente viuo retinendo, qui lacte vt eo commodius viueret alebatur. Tertia ex parte demoniacum idolum Patelo nomine, situm fuit, huius honor in retinendo alicuius mortui hominis capite consistebat… Fuit igitur deus singularis Wrschayto gentiliter dictus, quem magno honore venerabantur, et pro lare siue deo domestico super omnia nobilia, iumentaque vtpote, equos, boues, oues, capras, sues, etc. eum praeponebant. Alter deus fuit Schneybrato dictus, hunc super anseres, gallinas, anates, columbos, pauones, etc. constituebant. Tertium deum domesticum, Gurcho dictum habebant, is omnibus esculentis cibariisque praeponebatur.” A Hartknoch kiadásában megjelent id. kötet külön disszertációt, sőt illusztrációt is közöl a cserfáról, és részletesen tárgyalja az egyes isteneket (100-112, 123-167): De locis divino cultui destinatis apud veteres Prussos stb. Valamely forrása nyomán Baranyai Decsi [= Tardy Lajos: Baranyai Decsi Czimor János Hodoeporiconja /1587./ FK [= Filológiai Közlöny] 1965. 359-371.] is megjegyzi (367): látták „a borusszokat, akik valaha Basturcast és Potripust [= Paterimpo] és még sok más démont isteneikként tiszteltek …”