I. FEJEZET.
MÁTYÁS UDVARÁNÁL.

2. MINIATURE DÍSZKERET EGY CORVIN-CODEXBEN.[3]

I.

Származása. Testvérbátyja, Bálint, titeli prépost. Mátyás nemességet adományoz a családnak. Tamás születése. Iskolázása. Rangoni Gábor, erdélyi püspök és cancellár udvarába kerűl.

[4]

AZON államférfiak között, kik Magyarország sorsát a múlt századok folyamán intézték, alig van egy is, ki a hatalmat oly teljes mértékben és egyúttal oly hosszú ideig bírta, mint ERDŐDI BAKÓCZ TAMÁS. Velencze követei jelentéseikben «az ország második királyának» nevezik; sőt azt mondják, hogy «nagyobb a tekintélye mint a királyé»; és azon hírt, hogy pápává akarja magát választatni, alaptalannak tartják: «mert hiszen saját hazájában pápa is, király is, egyszóval minden a mi lenni akar».[5]

Egy századnegyeden át nemcsak Magyarország kormányzása vett tőle irányt; több ízben világrészünk nagy eseményeire is befolyást gyakorolt. Hatalmas uralkodók vetélkedve igyekeztek jóakaratát megnyerni; hízelgő leveleket intéztek hozzá; méltóságokat, javadalmakat ajánlottak neki; s mikor arról győződtek meg, hogy az emberi ambitió legmagasabb czélpontjai lebegnek előtte, nem haboztak szent Péter székének elfoglalására közreműködésöket megígérni.

És helyzetének ezen magaslatára alacsony sorsból küzdötte föl magát.

Később találkoztak, kik őt az Erdődiek nemes családjából, mely állítólag már az Árpádok alatt virágzott volna, származtatták.[6] De ő maga nem hogy szégyellte és tagadta eredetét, sőt inkább, ünnepélyes alkalmakkor, mintegy kérkedve vallotta, hogy «nem-nemes szülők gyermeke, és szegény házból magasztalta föl a Gondviselés kegye».[7]

Atyja Bakócz Ferencz,[8] a szatmármegyei Erdődön, a Drágfi-nemzetség birtokán, jobbágy állapotban élt. Úgy látszik a kerékgyártó mesterséget űzte.[9] Öt figyermeke volt: Bálint, Tamás, Ferencz, Miklós és János.

Az elsőszülött, ki sok esztendővel megelőzte testvéreit, gyermekkorában magára vonta jeles tehetségeivel földesura vagy lelkésze figyelmét. Iskolába küldetett és pappá lett. A szerencse további kedvezése Ország Mihály királyi főudvarmesterhez vezette, kinél mint udvari káplán talált alkalmazást.

Ura, a Hunyadi-ház buzgó híve, Mátyás trónralépte után nádorrá lett. Ekkor az udvari papnak életpályájára is fényt árasztott a királyi kegyelem napsugára. 1459-ben, Csezmiczei János, a Janus Pannonius név alatt ismert koszorús költő, pécsi püspökké kineveztetése alkalmával, az általa bírt titeli prépostságról lemondván, ezt Bakócz Bálint nyerte adományul.[10]

ERDŐD VÁRA.[11]
Egy mult századbeli kép után.

A titeli prépostság, az ország déli részében, közel azon helyhez, hol a Tisza a Dunába ömlik, néhány köznemes vallásos áldozatkészségéből, Szent Imre királyfi tiszteletére, a XII. században létesült. Nagy kiterjedésű, jól benépesített földbirtoka a jelentékenyebb javadalmak közé sorozta. Magas állású egyházi férfiak szokták volt elnyerni. A XIII. és XIV. század folyamán egy bíbornok, egy királyi cancellár és három alcancallár bírta. Jövedelmét a XV. században négy ezer arany forintra becsülték. Az 1498-ik évi országgyűlés a prépostot ötven lovas tartására kötelezte.[12]

A nádort arra, hogy udvari papjának ilyen fényes javadalmat eszközöljön ki, a jóindulat s nagyrabecsülés késztetheté; de e mellett, uradalmai határosak lévén a prépostság birtokaival, előnyösnek látszott a jó szomszédság fönntartására a prépost személyében biztosítékot szerezni.

4. BAKÓCZ BÁLINT CZÍMERE.[13]

Bálint prépost, pártfogója irányában, háláját és hódolatát azzal tüntette ki, hogy az udvari káplán tisztétől ezután sem vált meg. Külőnben azon volt, hogy új rangját megfelelő díszszel viselje. Legelső gondjaihoz tartozott: nemesi czímerre tenni szert, hogy azzal kastélyát, bútorait és lobogóit ékesíthesse.

Mátyás király készséggel teljesítette óhajtását. A czímer, melyet neki adományozott, vörösre festett félkeréken ágaskodó szarvast tüntet föl; agancsai mellé aranyos kereszt van helyezve; a kék alapú pajzsot angyal tartja, kinek fejét aranyozott napsugarak övezik.[14]

A prépost, testvéri érzelmeinek sugallatát követve, kieszközölte, hogy a nemesi rang előnyei öccseire és maradékaikra is kiterjesztettek.[15] De gondoskodása nem szorítkozott erre. Tudományos kiképeztetésök által igyekezett jövőjüket biztosítani. Legnagyobb gyengédséggel Tamáson csüggött, kiben bizonyára korán fölismerte a fényes pálya föltételeit.

Tamás 1442 táján született[16] Erdődön. Ezen helytől kölcsönözte, korának általánosan elfogadott szokása szerint, vezetéknevét. Atyja nevét mellőzve, ERDŐDI TAMÁSnak (Thomas de Erdőd) jegyezte magát mint tanuló a főiskolák anyakönyvébe, majd mint királyi titkár a fejedelmi oklevelek alá.

Tanulmányait kétség kivűl megyéje egyetlen városában, Szatmár-Németiben kezdette meg, hol a dominikánusoknak kolostoruk, és természetesen iskolájuk is volt.[17] Majd bátyjának áldozatkészsége lehetővé tette, hogy a külföld főiskoláit látogassa. A krakói egyetemen – melyet ez időben sűrűn látogatták magyar ifjak – a bölcsészeti tanfolyamot végezte, és 1464-ben a babérosok sorába vétetett föl.[18]

Innen öccsével, Ferenczczel, Olaszországba ment, a ferrarai főiskolára,[19] hol a classicai irodalom több kitünősége tanított, és egy évtized előtt Janus Pannonius a latin és görög nyelvet fölülmúlhatatlan tökélyben sajátította el.[20] Erdődi Tamás nem dicsekedhetett ily sikerrel. A humanismus szelleme, mesterkélt idealismusával és játszi derültségével, nem ragadta meg az ő komoly és praktikus irányú lelkét. Levelei és beszédei nélkülözik az irály csiszoltságát, és kerülik a mythologia ködös birodalmát; világosság és erő jellemvonásuk.

Nagyobb hatást gyakorolhatott rá a paduai egyetemen, hol az élet gyakorlati föladataira, a jogi tudományokban képezte ki magát.[21]

1470 táján, tudori rangfokozattal, tért vissza hazájába.[22] A nyilvános élet terére lépvén, a szerencse karjaira emelte őt. Bátyjának, vagy talán egyik ferrárai mestere, a veronai származású Gvarino Baptistának ajánlására, a legnemesebb férfiak egyikének, Rangoni Gábor erdélyi püspöknek, körébe jutott. A Veronából származó főpap ifjúsága és férfikora éveit a Szent-Ferencz-rend kolostoraiban töltötte. Utóbb Capistranói János társáúl rendeltetvén, Nándorfehérvár fölszabadításának dicső tényében néki is része volt. Ezután Csehországba küldetett, hogy a husszita eretnekség kiírtásán működjék. Ott megismerkedett vele Mátyás király, ki az ép oly művelt mint buzgó barátot 1472-ben Erdély püspöki székére emelte, majd cancellárjává nevezte ki.

Erdődi Tamás tehát, amint előtte a nyilvános élet kapui feltárultak, alkalmat talált arra, hogy a közügyek titkaiba beavassa magát, és az ország vezérférfiaival megismerkedjék; sőt csakhamar a király figyelmét is magára vonhatta.

II.

Mátyás sziléziai hadjárata. Erdődi Tamás magára vonja a király figyelmét. A királyi cancelláriában kap alkalmazást. Titeli préposttá lesz. Magatartása Corvin János trónraemelése kérdésében.

Az 1474-ik évben, míg Mátyás a törökök ellen fegyverkezdett, a lengyel király és fia Ulászló a csehországi trónkövetelő, mintegy nyolczvanezernyi sereggel Sziléziába nyomúltak, hogy ezen tartományt elfoglalják. Mátyás hirtelen összeszedett mintegy nyolcezer vitézt és Boroszló oltalmára sietett. Rangoni cancellár is kísérte.

Ellenségeinek túlnyomó számereje válságos helyzetbe hozta. Tanácsosai eltérő véleményben voltak a követendő eljárás iránt. Az óvatosabbak azt javasolták, hogy a város falai közé zárkózzék és várja be az ostromot; a merészek czélszerűbbnek vélték, hogy az ellenség elébe indúljon, és nyílt mezőn üssön tábort. Egyik tanácsűlés után, mely határozat nélkül oszlott szét, Rangoni, az estebédnél folytatott társalgásban megemlítette a vitás kérdést.

5. MÁTYÁS KIRÁLY NÉV-ALÁÍRÁSA.[23]

Erdődi Tamás, ki katonai dolgokban nem volt járatlan, és mikor a körülmények úgy hozták magokkal, a fegyvert is ügyesen forgatta,[24] élénk érdeklődéssel hallgatta az elbeszélést. Mire nem habozott azon meggyőződését fejezni ki, hogy a két eljárási módozat egyike sem czélravezető; és hogy, az ő nézete szerint, a sereget egyidejűleg a városban és a városon kivűl kellene elhelyezni. Mikor pedig ezt Rangoni kivihetetlennek állította, ő kifejtette, hogy a város falain kivűl, de azok közelében, a külváros területén kellene tábort ütni; mert ily módon a sereg azon előnyökben részesűl, melyeket egy nagy város nyújthat, a hátrányok nélkül, melyek zárt falak között az ostrom következményei.[25]

A cancellár ezt közölte a királylyal, ki a javaslatot helyesnek ismervén föl, elfogadta és alkalmazta. Seregét Boroszló külvárosában helyezte el, hol minden szükségessel bőven el volt látva, és az erősen védett állásból egyes csapatok sikeres támadásokat intézhettek az ellenségre, melynek az élelmi szerekben való hiány és az őszi esőzések is sok kárt okoztak; úgy hogy a lengyel király kénytelen volt béketárgyalásokat indítani meg.

A jó tanács és szerencsés eredménye Erdődi Tamás pályájára lényeges befolyást gyakorolt; bár meglepő fordulatot nem idézett elő. Mátyás környezetébe vezette őt; itt azonban sok esztendőn keresztűl szerény állással kellett megelégednie.

Béke idején cancelláriai szolgálatot végezett, mint jegyző és fogalmazó. Mikor pedig uralkodója táborba szállott, ő is fegyvert ragadott. Ezen időre (1475-1480) esik Mátyás három hadjárata a törökök ellen és Ausztria meghódítása.

Eszerint Erdődi Tamás nagy események tanúja lehetett, és alkalmat talált arra, hogy ismételten vérét onthassa hazájáért.[26]

Az udvarnál és a harcztéren tett szolgálataiért a jutalom soká késett. Az 1480-ik év őszén nyerte el az első egyházi javadalmat; és ezt is bátyja nagylelkűségének, nem a királyi kegyelemnek köszönheté. Bálint átengedte neki a titeli prépostságot;[27] míg ő maga egy ideig állás nélkül maradt, és később a sárospataki plébániát fogadta el.[28] Eljárásának magyarázatát azon körülményben kereshetjük, hogy ő talán már leszámolt az élettel, lemondott az ambitió igényeiről, és öccse jövendőjének előkészítésében keresett kielégítést.

Csakugyan, a titeli prépostság elnyerésével egyidejűleg, Erdődi Tamás a cancelláriai hivatalok rangfokozatában is jelentékeny lépést tett előre. Az 1480-ik év őszétől kezdve, nevével sűrűn találkozunk azon királyi oklevelek szövege alatt, melyek már «az ő előterjesztésére» állíttattak ki;[29] mi annak bizonyítéka, hogy hatásköre a királylyal közvetlen összeköttetésbe hozta, és mintegy előadói tisztet viselt.

Kevéssel utóbb a királyi titkár magas állását foglalja el. A királyi cancellárnak helyettese, és távollétében ő vezeti a cancellária ügyeit.

Ekkor már számot tesz az udvarnál. Kedvét keresik, pártfogásáért folyamodnak.[30]

Külföldi ügynökök figyelmeztetik fejedelmeiket, hogy hozzá is intézzenek ajánlóleveleket, ha valamit el akarnak érni.[31]

Mert ő mind nagyobb mértékben küzdi ki Mátyás király bizalmát. Ezt kétségkivűl első sorban tehetségeinek és az ügyek intézésében szerzett jártasságának köszönhette. De egyszersmind magas fokban kellett birnia a finom tapintatot és ügyes hajlékonyságot, mely az ellenmondást nehezen tűrő, kíméletet nem ismerő uralkodónak oldala mellett a legszükségesebb kellék vala; főkép utolsó éveiben, mikor a trónöröklés kérdésének fölvetésével, az ellentétes irányok versengése a helyzet nehézségeit még növelte.

Mátyás lassankint hozzászokott azon gondolathoz, hogy házassága gyermektelen marad. Ezért törvénytelen fiát, Corvin Jánost, óhajtotta utódjául elfogadtatni. Szándékának valósítását leghevesebben a királyné ellenezte, ki azon reménységét táplálta, hogy ő maga foglalhatja el, férje halála esetére, a trónt.

Erdődi Tamás éles látásával könnyen fölismerheté Mátyás terveinek kivihetetlen és veszélyes voltát. Nem lehetett az iránt kétsége, hogy a nemzet nem fogja uralkodójáúl elfogadni a törvénytelen származású királyfit, és hogy ez, még ha sikerülne is trónra lépnie, nem volna képes magát a Habsburgok és Jagellók ellenében föntartani. Másrészről szintúgy a lehetetlenségekhez kellett soroznia azt, hogy Beatrix Magyarországon uralkodjék.

6. ERDŐDI TAMÁS ÁLTAL ELLENJEGYZETT OKLEVÉL TÖREDÉKE.

Mindazáltal az udvar két pártra volt oszolva. Az egyik János herczeg részén állott; a másik Beatrix javára intriguált. Erdődi Tamásnak is csatlakoznia kellett valamelyikhez. A királyné rendelkezésére bocsátotta magát.[32]

7. BEATRIX KIRÁLYNÉ ARCZKÉPE.

Elég alkalma volt tapasztalnia, hogy Mátyás kímélete és gyengédsége neje irányában a legszélsőbb határokig megy; ellenben Beatrix kérlelhetetlen gyűlölettel üldözte mindazokat, kik útjában állottak.

Épen ezen időben (1484 nyarán) történt, hogy Mátyás az árvai vár börtönébe vetette cancellárját, Váradi Péter kalocsai érseket, a ki épen János herczeg érdekében kifejtett buzgalmával vonta magára Beatrix gyűlöletét. Megbuktatásában része volt Erdődi Tamásnak is, ki mint királyi titkár az ő oldala mellett működött, és a heves véralkatú főpap meggondolatlan nyilatkozatait a királynak tudomására hozván, vesztét elősegíté.

8. MÁTYÁS KIRÁLY ARCZKÉPE.

Ha netán arra számított, hogy ezen katasztrófa lépcsőül fog néki szolgálni az emelkedésre: csalódott. A pápa határozott föllépése a fogoly főpapnak érseki székétől való elmozdítását megakadályozta; a cancellári tisztet pedig János váradi püspök nyerte el.

9. BEATRIX KIRÁLYNÉ NÉV-ALÁÍRÁSA.

10. VÁRADI PÉTER IRÁSA.

Kevéssel utóbb, Aragoniai János bíbornok halála által az esztergomi érsekség üresedett meg. Azt lehetett várni, hogy a király kegyeit biró magyar főpapok egyike emeltetvén a prímási méltóságra, így Erdődi Tamás előtt is megnyílik az út a püspöki székre. De Mátyást Beatrix könnyei arra bírták, hogy unokaöccsének az öt éves Hippolyt ferrarai herczegnek, adományozta az ország első egyházi javadalmát.

Mindazáltal Tamás titkár elég önuralommal bírt, hogy az ország, az egyház és a saját személye érdekein elkövetett sérelem miatt elégületlenségét el ne árulja. Tolla készséggel szolgált a királynak, mikor Hippolyt kinevezésének megerősítését a pápánál ki kellett erőszakolnia.

A jutalom el nem maradt. Az 1486-ik év őszén Rómában elhunyt Rangoni Gábor bíbornok egri püspök. Utódjává a király Dóczi Orbán győri püspököt és királyi kincstárnokot, ennek helyére pedig Erdődi Tamást nevezte ki.

III.

Győri püspökké neveztetik. Állása a kir. cancelláriában. A velenczei követhez intézett beszéde. A király újabb czímeradományozó okírata. Mátyás halála.

A győri püspökség, a magyarországi főpapi javadalmak sorában, jövedelmére nézve, a nyolczadik helyet foglalta el. A két érsekség, az egri, váradi, pécsi, erdélyi és zágrábi püspökségek előzték meg. Mégis 13-14 ezer arany forintra becsülték jövedelmét.[33] Tamás püspök e mellett megtartotta még a titeli prépostságot, melyet haláláig bírt,[34] valamint a királyi titkár hivatalát, melyhez a királyi tanácsos czíme járult.[35] Ezentúl is állandóan az udvarnál tartózkodott; a király legbensőbb bizalmában a cancellárral osztozván. De épen azért vetélytárst látott főnökében, és akadályt, mely határtalan ambitiójának esetleg útjában állhatott. És így azon bonyodalmakat, melyeket János püspök azzal vont magára, hogy Mátyástól az olmüczi püspökséget adományul nyerte, a pápa pedig a kinevezés törvényességét el nem ismerte, titkos megelégedéssel szemlélé, sőt kizsákmányolá, hogy állását tarthatatlanná tegye.

11. DÓCZI ORBÁN NÉV-ALÁÍRÁSA.

12. ERDŐDI TAMÁS NÉV-ALÁÍRÁSA.

13. JÁNOS VÁRADI PÜSPÖK NÉV-ALÁÍRÁSA.

Több őszinteséggel járhatott el egy másik ügyben, mely a pápa és a király között veszélyes összeütközésre vezethetett. Ez az anconai kérdés volt.

Az 1488-ik év végén Angelus ortei püspök, mint pápai legátus érkezett az udvarhoz; egyéb ügyek mellett az is föladatát képezte, hogy a váradi püspöknek az olmüczi székről elmozdítását eszközölje ki. Erdődi Tamás a legátussal való érintkezésében azon volt, hogy őt még inkább fölingerelje és kíméletlen föllépésre késztesse. Mikor pedig egy ízben a király a végből küldötte a legátushoz, hogy a váradi püspök mellett szóljon: ezen kötelességének eleget tett ugyan, de előterjesztését azzal a megjegyzéssel fejezte be, hogy «most mint a király küldötte, és nem mint püspök beszélt».

Mátyás az 1488-ik év tavaszán szövetségre lépett Ancona városával, mely a pápától elszakadt volt. A pápa egyházi átokkal sújtotta a várost. A király, a mint erről értesült, Erdődi Tamást küldötte a legátushoz, hogy panaszát előadja.

A győri püspök tartózkodás nélkül kifejtette, hogy a pápa eljárásában uralkodója saját személye ellen intézett sérelmet és fenyegetést lát; sőt azon föltevést nyilvánította, hogy ő szentsége a király ellenségeinek, névszerint a velenczei köztársaságnak sugalmazását hallgatta meg. Majd azon kérdést vetette föl: vajjon a pápa Magyarország királyával is úgy akar-e elbánni, amint egykor a cseh Podjebráddal és most az anconai polgárokkal bánt el? «Gondolja meg jól ő szentsége; mert nagy botrányok származhatnak!»

A legátus megmagyarázta, hogy Ancona városa, a szent szék fenhatósági jogai ellen elkövetett sérelmek, nem pedig a Mátyás királylyal kötött szövetség miatt vonta magára az egyházi fenyítéket. Egyébiránt nem hallgatta el, hogy a magyar király pártfogása tette elbizakodottakká a szent-szék lázongó vasallusait, és mintegy fegyvert adott kezeikbe. «Ő felsége – úgymond – ekkorig a kereszténység és a szent-szék oltalmazója volt; ezen hivatásához, most előhaladott korában ne legyen hűtelenné.»

Tamás püspök ekkor azt a kérdést vetette föl, hogy a szent-szék, tulajdonképen mit kíván a királytól?

Mire azt a választ kapta: a király Anconával kötött szövetségét bontsa föl, és elhatározása felől mind a pápát, mind a várost tudósítsa.

«Követ úr – mondá Erdődi Tamás – nehéz lesz erre rábírni ő felségét. Most bizonyosan nem kötné meg a szövetséget, de miután az már megvan, nem akar oly színben tűnni föl, mintha önmaga elismerné, hogy könnyelműen járt el. Vige el az ördög azokat, akik ő felségét a szövetség megkötésére késztették. Mi közünk van nekünk Anconához? Mindazáltal, mivel most az egyik oldalon a szent-szék jogosúlt igénye, a másikon a szégyen érzete áll: olyan módozatot kellene kigondolni, hogy ne ő felsége tegye meg az első lépést a szövetség fölbontására; ilyképen elkerülhetné a félénkség és ingatagság látszatát.»

A legátus erre így nyilatkozott: «Mi nem törődünk vele, akár a király, akár Ancona városa teszi meg az első lépést a szövetség fölbontására. De véleményem szerint, ő felségének inkább válik becsületére, ha ő bontja föl a szövetséget, mintha bevárja míg az anconai polgárok teszik ezt, és így őt kényszerhelyzetbe hozzák.»

De a győri püspök nem osztozott ezen nézetben. Ismételte, hogy a király minden áron el akarja kerülni a szószegés látszatát.[36]

A pápai legátus feladataihoz tartozott az is, hogy Mátyás és Frigyes császár között, a béke létesítésére kísérletet tegyen. Igyekezeteit támogatta a velenczei köztársaság követe, ki 1489-ben, tavasz nyíltával érkezett Budára, és előterjesztésére május végén kapta meg a választ, ünnepélyes audientián, melyre a pápai legátus is meghívatott. A király, köszvénybaja által gátolva, nem jelenhetett meg.

A távollevő cancellárt az egri és győri püspökök helyettesítették.

Erdődi Tamás adta elő a királyi választ; hosszabb beszédében híven utánozta azon erőteljes hangot, melyen Mátyás szokott volt az idegen diplomatákhoz szólani. A rhetorika mesterfogásait és virágait mellőzvén, egyszerűségre és határozottságra törekedett.

«Nagyságos követ úr! Királyunk kedvesen fogadta a nagytekintélyű velenczei senatus elhatározását, hogy a királyi felség és a császár között a béke és egyesség létrehozására kísérletet tesz. Miután a múlt évben a császár vonakodott ő szentségét békebíróul elfogadni, a királyi felség minden további közbenjárást joggal visszautasíthatna. Mivel azonban a jelenlevő főtisztelendő legátus úr nyilatkozatai szerint, ő szentsége, a kereszténység érdekeit tartván szem előtt, az egyesség létesülését folyvást óhajtja, és a velenczei senatus is javasolja; a királyi felség kijelenti, hogy kész, méltányos föltételek mellett, a békét megkötni. De annak, aki viszálykodók kibékítésén fáradozik, ismernie kell a viszály eredetét. Ezért kezdettől fogva elmondom, hogy a háború mily módon támadott.

«Mikor az elmúlt években az átkozott György cseh király fia Viktorin herczeg erős sereg élén a császár ellen indúlt, Ausztria nagy részét elfoglalta, Bécs városát ostrom alá vette: a császár, veszélyes helyzetében, a királyi felséget nagy ígéretekkel rábírta, hogy segítségére siessen. Ez fölmentette Bécset és az ellenséget Csehország határáig szorította vissza.

«Halljad, követ úr, hogy szolgálatáért mi volt jutalma. A megrémült csehek alkudozásba bocsátkoztak a császárral, ki rögtön köpönyeget fordított és a felebaráti szeretet kötelességeit megvetvén, a királyi felség tudta nélkül békét kötött. … . Majd nem pirúlt ellenség módjára lépni föl ellene, Magyarországba küldötte hadait, melyek számos helységet földúltak és lángba borítottak. Különféle fejedelmekkel összeesküvéseket szőtt a királyi felség ellen. … Ulászló lengyel herczeget pedig, a szentszék rendeleteit, az isteni igazságot és a királyi felség jogait lábban tapodván, Csehországban az eretnekek által királylyá választatta. Mindez gyűlölettel és háladatlansággal telt lelkét nem elégítette ki.

Nem nyugodott, míg a lengyel király másik fia Magyarországba nem tört, azon szándékkal, hogy a koronát a királyi felségtől elragadja, és magának szerezze meg. De az igazságos Isten nem hagyta el királyunkat, a lengyel herczeg gyalázattal visszaveretett.

«A császári felség ezután sem szűnt meg gonoszságot gonoszságra halmozni, és nem pirult a királyi felség menyekzőjét megzavarni. Rabló csapatai majdnem az ország fővárosáig nyomúltak. A királyi felség kénytelen volt úgy szólván a nász-ágyról indúlni a sérelem megtorlására. Ausztriába vezette hadait, számos várat és várost vívott meg; az egész tartományt hatalmába ejti, ha Sixtus pápa kérései vissza nem tartják. A királyi felség, engedelmes fiú gyanánt, feledte sérelmeit és alattvalóinak szenvedéseit, visszaadta mindazt a mit elfoglalt, azon reményben, hogy a béke állandóan biztosítva lesz.

«De halljad, mikép tartotta meg azt a császár. Míg a királyi felség a török ellen tett készületeket, a császár az általa fizetendő összeg második részletét megtagadta, a többi föltételeket is megszegte, és a királyi felségét újból bántalmakkal kezdette illetni. … És mindezek által a királyi felség nem engedte magát felháboríttatni. A császár kötelezettségei teljesítésére, a sérelmekért elégtétel adására hívta föl. …. Követét a császár hónapokig tartotta magánál, végre sértő nyilatkozattal bocsátotta el.

«Ekkor azután a királyi felség kénytelen volt országa biztosságáról gondoskodni. Hadat üzent a császárnak, Ausztriába nyomúlt, és azt elfoglalta. … De mivel ő felsége csak a béke biztosítása érdekében ragadott fegyvert, kész, ő szentsége és a velenczei senátus buzdítására, mindent visszaadni, ha a császári felség a korábbi békekötés föltételeit pontosan teljesíti, és a hadiköltségeket megtéríti. Ezután békességben fog vele élni, és atyja gyanánt fogja tisztelni. Királyunk ő felsége a szenvedett sérelmeknél és károknál még inkább fájlalja azt, hogy a kedvező alkalomtól, mely a törökök ellen intézendő háborúra nyílt, megfosztatott. Valamint a császárt legyőzte, úgy bizonyára a szultán fölött is diadalmaskodott volna. Isten bocsássa meg a császárnak, hogy míg önmagát tönkretette, a királyi felségnek, dicsőségét írigyelvén, a diadalt a kereszténység ellensége fölött, mintegy kezeiből ragadta ki!»[37]

Mátyás csakugyan őszintén óhajtotta a békét és nagy áldozatok árán is hajlandó volt megkötni. Erre leginkább az késztette, hogy fiának a kiengesztelt császárban támaszt szerezzen. Hajthatatlan szilárdságát most már Beatrix esdeklései és könnyei sem voltak képesek megingatni.

Erdődi Tamás, meggyőződvén arról, hogy ha János trónöröklését ellenezi, a királyt elhatározásától nem volna képes eltéríteni, de a saját állását és jövendőjét semmisítené meg: készséges eszközűl szolgált uralkodójának azon tevékenységében, melylyel János herczeget az ország rendei által utódjául elfogadtatni igyekezett; valamint a milánói udvarral folytatott tárgyalásokban is, melyeknek czélja vala Sforza Bianca herczegnő kezét az ifjú herczegnek megnyerni.[38]

Egy pillanatra sem zavarodott meg az a benső viszony, mely a király és titkára között fönnállott, és melynek maga Mátyás méltó emléket emelt, mikor az Erdődi Bakóczok részére harmincz év előtt történt czímer-adományozás megújítása alkalmából, így nyilatkozik Tamás püspök felől: «Hűségét, ragaszkodását és buzgalmát kezdettől fogva tapasztaltuk; mióta pedig titkainkba avattuk, tanácsunkba meghívtuk és a legfontosabb ügyeket bíztuk rá, még inkább meggyőződtünk arról, hogy kiváló bölcsességgel párosult hűsége (fidelitas cum summa sapientia conjuncta) és szolgálata mind személyünknek mind országunknak legnagyobb hasznára válik.»[39]

13. ERDŐDI TAMÁS CZÍMERE.

Mikor, 1490 január havában, Mátyás utolszor utazzon Budáról, Bécsbe, Erdődi Tamás azon kitüntetésben részesűlt, hogy püspöki székhelyén vendégűl fogadhatta uralkodóját. Ő maga néhány nappal előbb ment oda, hogy fogadtatásra az intézkedéseket megtegye.[40]

Innen az osztrák fővárosba kísérte a királyt. A cancellár diplomatiai küldetésekben távol levén, a politikai ügyek szálai egészen az ő kezeiben összpontosúltak. Állásának jelentőségét növelte azon körülmény, hogy Mátyás, súlyosbodó köszvénybaja miatt, az idegenekkel való érintkezéstől gyakran tartózkodni volt kénytelen.

Virágvasárnapján ott volt ő is a király oldala mellett, Szent István domjában. Majd néhány óra múlva, Mátyás szélhűdés érvén, tanúja volt a halállal való kínos vívódásának és azon megindító jeleneteknek, mikor megtört szemeit fiára, róla pedig a királynéra és jelenlevő híveire vetvén, utolsó óhajtását a kór által lezárt ajkai néma ékesszólásával ajánlotta figyelmökbe.

* * *

A galgóczi családi levéltárban őrzött (Botka Tivadar által, a fentebb idézett értekezése kapcsán közzétett) régi genealogiai tábla élén Bálint áll, három fiával: Jánossal, Ferenczczel és Balázszsal. De az oklevelekben Bálint, János és Balázsnak nyomát nem találjuk. A család történetét illető oklevelek legrégibbje az 1459-ik évi czímer-adományozó irat, Ferenczet, ennek fiát Bálint prepostot és ennek három testvérét: Miklóst, Tamást és Jánost nevezi meg. Habár a testvér (frater, soror) kifejezés a régi iratokban gyakran unokatestvért, vagy még távolabb álló vérrokont is jelent: alig lehet kétség, hogy ott Bakolcz Ferencz négy fiáról van szó. Ellenkezőleg, ha egyikök más apától származott volna, az oklevél ezt is bizonyára megnevezi. De (mint fentebb érintettük) nincs megnevezve az ötödik testvér Ferencz, ki 1482-ben váczi kanonok, néhány évvel utóbb budai prepost, majd kir. titkár és győri püspök lett. Megmagyarázhatatlan az, hogy Zápolyai István, mikor (1493) oklevelet állít ki, melyben magát kötelezi, hogy a korona-őri tisztben, Tamás püspök halála esetére, Ferenczet fogja társul elfogadni, – Ferenczet Tamás püspök unokaöccsének (nepos) és Tamást Ferencz nagybátyjának (patruvlis) nevezi. (Az 1493 november 1-én kiállított oklevél Galgóczon.) Ellenben Tamás bíbornok 1502 deczember 25-ikén a velenczei dogéhoz írt levelében, Ferenczet világosan «édes testvéré»-nek (frater germanus) mondja. (Marino Sanudo naplójában.)

Az oklevelekben több «nőtestvére» (soror) említtetik. De ezek részben testvéreinek leányai. Valószínűleg csak két nővére volt. Az egyik (kinek nevét nem ismerjük) Kanczaler Angelus budai polgárral lépett házasságra. (Egy 1506 február 11-iki oklevélben Kanczaler Angelus két fia «fratres nepotes Cardinalis» mondatnak.) A másik, Katalin, Vértesy Ferencznek volt neje.

Fitestvérei közől János korán (1489 előtt) húnyt el; két fia volt: János, ki zágrábi püspök lett, és Tóbiás, ki 1492-ben a krakói főiskolán tanult, és nemsokára azután meghalt. A második testvérnek Miklósnak három fia volt: Bálint, Pál és Péter; az előbbiek gyermektelenül múlt ki, az utolsó az Erdődy-család törzsatyja.

Az újabb történetírók Bakócz Tamás születési helyének meghatározásában nincsenek mind egy véleményben. Némelyek a Verőcze-megyei Erdődből származtatják. Azonban a vitás kérdést végérvényesen eldönti Mátyás király 1459-ik évi czímeradományozó oklevele, melynek czímezése így hangzik: «Vobis domino Valentino nato Francisci Bakolcz dicti de Erdewd ville Comitatus Zahtmariensis». (Századok. 1875. évf. 554. l.) Paczek Béla erdődi jegyző úr, e sorok írójához intézett levelében, azon érdekes tényt közli, hogy «az ötvenes években az erdődi vár körűl játszó gyermekek a vár egyik régi falában, egy üregben, régi iratokat találtak. Ezek között egy levél is volt, melyben Martinus Horváth szatmári tanár, latin nyelven azt írja Bakacs Jánosnak a Drágfi vinczellérjének, hogy fia Tamás igen szorgalmasan tanúl, s ennélfogva tanácsolja neki, hogy őt a szünidőre ne vigye haza, nehogy tanulmányaiban hátramaradjon». (Igen örvendetes volna, ha ezen okiratoknak nyomára lehetne jönni.) A nevezett jegyző úr megemlíti azt is, hogy Erdődi szőllőhegyei közül az egyik ma is Bakócz nevet visel; végre, hogy Erdőd vidékén, névszerint Rákos-Terebes községben, ma is vannak még Bakucz nevezetűek.

Erdődi Tamás testvéreinek egy része Szatmár megyétől, vagy várostól kölcsönözte előnevét. A budai tanács 1482-ik évi oklevelében Szatmári Bakócz János és Szatmári Ferencz nevével találkozunk. Az egri püspökség 1493-94-ik évi számadásaiban «Magister Johannes de Zatmár fratuelis Reverendissimi» fordúl elő. Erdődi Tamásnak a krakkói egyetemen tanuló unokaöcscsei szintén Szatmári névvel jegyezték magokat a magyar társház anyakönyvébe. És mikor Erdődi Tamás öcscse Ferencz 1497-ben győri püspökké præconisáltatik, a római bíbornoki consistorium jegyzőkönyvében Szatmári Ferencz nevet visel. Az Erdődi név, már Tamás életében, nemzetségi névvé lett, melyhez az általa vezetett váraktól kölcsönzött előnevek csatoltattak. Unokatestvérei közől az egyik (1513) Monyorókeréki Erdődi Péternek, egy másik (1512) Monoszlói Erdődi Bálintnak, egy harmadik (1502) Monoszlói Erdődi Bálintnak nevezi magát.

15. MINIATURE ERDŐDI TAMÁS ZÁGRÁBI MISEKÖNYVÉBEN.

Jegyzetek

- 3. Az első, második, negyedik fejezetek záróképei a zágrábi misekönyvből vétettek.[VISSZA]
- 4. Az első fejezet kezdőbetűje a Bakócz-féle graduale kezdőbetűje, az esztergomi főegyház kincstárából. A második fejezeté egy múzeumi Corvin-codexből vétetett.[VISSZA]
- 5. Giustiniani 1500 ápril 7., Pasqualigo 1511 augusztus 7-iki jelentéseik, és Bon 1519-i zárjelentése.[VISSZA]
- 6. Az oklevél, melyre hivatkoznak, álmű. V. ö. BOTTKA TIVADAR értekezését: «Adalékok az Erdődi Bakócz-család elsőkori elágazásához». (Századok. 1875, 547.)[VISSZA]
- 7. Az egri káptalan javára 1501-ben kiállított alapító oklevelében. (Közli KANDRA KABOS. Századok. 1875, 146.)[VISSZA]
- 8. A legrégibb oklevél, melyben említtetik (Mátyás 1459-iki czímer-adománylevelében), Bakolcz nevet visel. Ezen formában a név másutt nem jön elő. Tamás prímás kápolnájának föliratában és minden oklevélben Bakocz áll. (Erdődön egy Bakocz nevezetű szőllő is létezett. Gróf Károlyi-család Oklevéltára III. 501.) A magyar nyelv sajátsága, hogy az l hangot, mikor mássalhangzó előtt áll, pótló nyújtással elenyészteti. (Volt, nyolcz, megholt, Miskolczból lesz Vót, nyócz, meghót, Miskócz.) És épen ebből az következik, hogy Bakócz hosszú ó-val irandó.[VISSZA]
- 9. Ezt következtetjük a czímerben előforduló kerékből.[VISSZA]
- 10. 1459 martius 16-dikán még Csezmiczei János, ugyanazon év szeptember 3-ikán már Bakócz Bálint, a titeli prépost. (Az országos levéltárban 1461, 1469, 1478, 1479, 1480-ból vannak oklevelek, melyekben Bakócz Bálint, titeli prépost előfordúl.)[VISSZA]
- 11. Erdőd várát a gróf Károlyiak birtokában levő múlt századi pastell-képről Cserna rajzolta.[VISSZA]
- 12. RUPP: Magyarország helyrajzi története. (1876.) III. 40.[VISSZA]
- 13. Bakócz Bálint és Erdődi Tamás czímerei az Erdődy grófok birtokában levő czímerlevelekről vétettek, a Gersei-családnak adományozott czímer pedig a Sztáray grófok levéltárában őrzött eredetiről vett másolat után készíttetett, mely az Akademia birtokában van.[VISSZA]
- 14. Az 1459 september 3-án kelt czímeradományozó oklevél élén a czímer lefestve látható. Eredetije az Erdődy grófok galgóczi levéltárában. Szövegét közölte BOTKA TIVADAR id. h.[VISSZA]
- 15. Feltünő, hogy az oklevélben csak Miklós, Tamás és János neveztetnek meg; Ferencz mellőztetik.[VISSZA]
- 16. Fontana, ki Mátyás udvarában sokszor találkozott Bakóczczal, 1490-ben azt írja felőle, hogy «körülbelől 40 esztendős». (Diplom. Emlékek. IV. 210.) De a külszín tévedésbe vezethette. Mint látni fogjuk, 1464-ben Bakócz a krakói egyetemen baccalaureus lett; ekkor tehát 14 évesnél jóval idősebbnek kellett lennie. Bon, velenczei követ ellenben, ki 1519-ben 84 esztendősnek mondja, szintén téved. Leghitelesebbnek látszik azon római tudósítás, mely 1513-ban 72 esztendősnek állítja. (Marino Sanudo. XV. 572.)[VISSZA]
- 17. RUPP i. m. II.[VISSZA]
- 18. MUCZKOWSKI: Statua necnon Liber Promotionis Philosophorum Ordinis in Universitate Jagellonica. (1849.) 61.[VISSZA]
- 19. Ferrarai iskolázásukról említést tesz Valentini, ferrarai követ, 1486 augustus 17-ikán Budáról írt levelében. (Diplom. Emlékek. III. 174.)[VISSZA]
- 20. HORÁNYI: Memoria Hungarorum, X. 93.[VISSZA]
- 21. Mesternek, magisternek jegyzi magát a királyi oklevelek alá.[VISSZA]
- 22. Fontana idézett levelében és Bonfin is könyvében említi, hogy Bakócz Rangoni Gábor püspök udvaránál kezdette meg pályáját.[VISSZA]
- 23. Mátyás király aláírása 1489. jul. 24. (Dl. 18425.), Beatrixé 1482. ápr. 3. (Dl. 24768.), Várdai Péteré 1478. decz. 11. (Dl. 18107.), Dóczi Orbán, Erdődi Tamás, János várdai püspök aláírásai és Corvin Jánosé, mely a legelső az eredetiben, 1490. aug. 15. (Dl. 19669.). II. Ulászlóé 1490. jul. 30. (Dl. 19567.), Cardulo Bernáté 1495. febr. 26. (Dl. 20270.), Lajos király aláirása 1520 jul. 3. (Dl. 23416.), a Zápolyai János, Szakmáry György és Báthory Istváné 1519. márcz. 8. (Dl. 23150.), Bornemisza Jánosé 1503. aug. 11, (Dl. 21199.), a Bakócz Tamás által ellenjegyzett oklevéltöredék, mind az Orsz. Levéltár Diplomatikai osztályából, Mária királyné aláírása 1526. szept. 4., Werbőczié 1526. szept. 20. Fraknói tulajdonában levő eredetiről vétettek.[VISSZA]
- 24. Ezt Palermoi János dominikánus szerzetesnek Erdődi Tamáshoz intézett (alább idézendő) ajánló leveléből tudjuk.[VISSZA]
- 25. Bonfin, röviden és homályosan, így adja elő Erdődi Tamás véleményét: «Castra in suburbiis pro mœnibus habenda, quæ ab urbe propugnari, possent, et in suburbano loco sita, intus et extra esse viderentur».[VISSZA]
- 26. Palermói János, a Ranzán magyar története elé helyezett ajánlólevelében, így szól Erdődi Tamáshoz: «Antequam sacris initiareris, victricia arma es prosecutus … Adversus Christi fidei hostem ardentissimo spiritu die noctuque herebas… ad complura et gloriosiora invictum Regem hortabaris… Corporalibus armis, proprio tuo sangvine crucis Christi hostem fueras insecutus». (A codex a M. Nemzeti Muzeum könyvtárában őriztetik.)[VISSZA]
- 27. 1480 október 12-én czímeztetik először Tamás titeli prépostnak. (Hunyadiak Kora XII. 137.)[VISSZA]
- 28. 1482 augustus 18-án «egykor titeli prépostnak», 1483 augustus 13-ikán sárospataki plébánosnak czímeztetek.[VISSZA]
- 29. Rendszerint ily formában: «Ad relacionem Thome de Erdewd prepositi Tituliensis». 1480. október 6-ától 1486-ig számos ilyen királyi oklevél van az országos levéltárban. A kiadott okmánytárakban is találkozunk ilyenekkel.[VISSZA]
- 30. Ezt bizonyítja egy 1483-ik évi oklevél. Akadémiai Értesítő 1853-iki évfolyam. 553.[VISSZA]
- 31. Diplomatiai Emlékek. III. 171., 174.[VISSZA]
- 32. ESCHENLOER XV. századbeli sziléziai író följegyzése. L. Teleki v. 292.[VISSZA]
- 33. Guidotto velenczei követ 1525-ik évi zárjelentése.[VISSZA]
- 34. Az 1497-iki országgyűlésen lemondott ugyan róla, de 1505-ben ismét visszakapta.[VISSZA]
- 35. Az 1489 január 6-iki királyi oklevélben így czímeztetik.[VISSZA]
- 36. A pápai legátusnak 1489 január 30-ikán Bécsből a pápához intézett jelentése Eredetije a velenczei szent Márk-könyvtárban.[VISSZA]
- 37. A pápai legátus junius 1-én kelt jelentésében Erdődi Tamás előadását szóról-szóra közli. (THEINER: Monumenta Hungariam Sacram illustrantia. II. 521.)[VISSZA]
- 38. A milánói követek jelentéseiből tudjuk, hogy Erdődi Tamás cancellár mindkét irányban az actió egyik legkiválóbb tényezője volt.[VISSZA]
- 39. Az 1489 január 6-ikán kelt királyi oklevél. Századok i. h.[VISSZA]
- 40. Costabili 1490 január 14-ikén Ferrárába írt levele (Diplom. Emlékek. IV. 419.)[VISSZA]