ELŐSZÓ.

ZRÍNYI MIKLÓS, a költő és hadvezér életrajza SALAMON FERENCZ-ről maradt reám örökűl. A kitűnő tudós ismételve foglalkozott hősünkkel, majd ifjúságáról, majd nagy eposzáról adott egy-egy szép tanulmányt: de az életrajz megalkotásáról Az első Zrínyiek írója adatok hiányában lemondott. Még akkor, az ő tanulmányai készültének idejében, sem a magyar országos levéltár rendezetlen volta miatt, sem a horvát-szlavon levéltár a politikai feszültségnél fogva nem volt kiaknázható; a bécsi titkos és hadi levéltár pedig magyar tudós előtt kutatás számára még meg nem nyílt: holott ezek ismerete nélkül Zrínyi Miklós pályája meg nem rajzolható. SALAMON még egyszer, élete utolsó évében visszatért régi kedvenczéhez, hogy a Képes Irodalomtörténet számára egész alakját megfesse; de a halál kivette kezéből a tollat és az ő szándéka teljesületlen maradt. BEÖTHY ZSOLT barátom ekkor, mint ama nagybecsű vállalat szerkesztője, a gazdátlan örökséget reám utalta: így lettem a Képes Irodalomtörténetben a Zrínyi életírója.

S alig jelent meg ez a tanulmányom, a mikor a magyar közoktatásügyi kormány közvetítésével kezembe és rendelkezésemre jutott a Zrínyi teljes irodalmi és könyvtári hagyatéka Az Adriai Tenger Syrenájának tisztázatával, elegiájának eredeti fogalmazásával, kiadatlan epigrammjával és ismeretlen hadi vázlataival egyetemben. Alig olvastam át őket, a mikor a forgalomban levő kiadások száz és száz apró hibája és eltérése miatt a Zrínyi költői műveinek első teljes és hű kiadására vállalkoztam, mely szerkesztésemben s a Magyar Tudományos Akademia irodalomtörténeti bizottságának fényes kiállításában már a sajtó alatt. S alig határozott a bizottság erről a kiadásról, a mikor SZILÁGYI SÁNDOR bátyám, a legkedvesebb és legzsémbesebb szerkesztő, e munka megírására szólított föl: így lettem az ő vállalatában a Zrínyi monographusa.

Ez az életrajz tehát első sorban BEÖTHY ZSOLT-nak és SZILÁGYI SÁNDOR-nak köszönhető: de kutatásaim közben számosan köteleztek hálára.

Kutató útamat a kitűnő szakférfiak önzetlen támogatása következtében bőséges aratás jutalmazta. A magyar országos és magyar nemzeti muzeumi, a bécsi titkos és bécsi hadi levéltár, valamint Horvátország zágrábi és gróf Draskovich Iván trakostyáni levéltára oly gazdag anyagot szolgáltatott, a milyenről az irodalom nem is álmodott; a mellett a zágrábi egyetemi könyvtárból a Zrínyi egész könyvgyűjteménye használatomra állt, s élete és munkássága tanulmányozása közben ugyanazokat a munkákat olvashattam, a melyeket ő olvasott, a legtöbbször az ő megjegyzései és figyelmeztető jelei szerint: így az ő eszméinek és nézeteinek eredeti forrását és természetes fejlődését híven megfigyelhettem. Mindezek következtében ennek az életrajznak anyaga kilencz-tized részében merően új: a mi főként szíves támogatóimnak érdeme. Jól esik megvallanom és megköszönnöm.

A legmelegebben köszönöm pedig az országos levéltárban dr. PAULER GYULA, NAGY GYULA és PETTKÓ BÉLA, a nemzeti muzeumban dr. FEJÉRPATAKY LÁSZLÓ, ERDÉLYI PÁL és SCHÖNHERR GYULA uraknak, a kik az oklevelek felkutatásában és rendelkezésemre bocsátásában segítségemre voltak; a bécsi titkos levéltárban ARNETH ALFRÉD ő excellentiájának, hogy a legelőzékenyebb készséggel megnyitotta előttem ezt a roppant gyűjteményt; különösen az aligazgatónak, dr. KÁROLYI ÁRPÁD barátomnak, kik a legnagyobb önzetlenséggel, mint dr. THALLÓCZY LAJOS barátom a Gvadányi írásakor, nemcsak keresni segített, de a saját nagyértékű Zrínyi-adalékait, a bécsi velenczei követ titkos sürgönyeit is 1663-ból és 1664-ből felhasználás végett átengedte; azután VERESS ENDRÉ-nek, kedves tanítványomnak, e derék fiatal történeti kutatónak, ki az egész hadi levéltárt egy-maga vizsgálta át meglepő eredménynyel helyettem; a horvát-szlavon levéltárban dr. BOJNIĆIĆ JÁNOS úrnak, a zágrábi egyetemi könyvtárban dr. KOSTRENĆIĆ IVÁN igazgató úrnak és a kolozsvári egyetemi könyvtárban dr. FERENCZY ZOLTÁN barátomnak, kik a Zrínyi-könyvtár el- és visszaküldözésére különös szívességgel mindig készen voltak; azután dr. PAP KÁROLY-nak, kedves tanítványomnak, e tehetséges fiatal írónak, ki a kiadatlan hadi vázlatok betű-hív másolására a legönzetlenebb szeretettel vállalkozott; utoljára, de nem utolsókúl két hölgynek, és pedig gróf DRASKOVICH IVÁNNÉ, ERDŐDY JÚLIA grófnőnek, ki a trakostyáni levéltárból, oklevelekkel és Trakostyánra nézve felvilágosításokkal mindig szívesen szolgált, és az édes feleségemnek, fáradhatatlan íródiákomnak, ki nemcsak az összes levéltári kutatásaimon végig kísért és mellettem másolt, de egész codexeket is, mint a Stemmatographiát, az Acta és Articuli-gyűjteményt, a legnagyobb pontossággal leírt; mindketten oly szeretetreméltó kedvességgel segítettek, a milyennel csak a nő képes, oly magas értelmiséggel, mint csak a férfi-tudós szolgálhat.

Kolozsvár, 1896 június 20.

SZÉCHY KÁROLY.

ZRÍNYI MIKLÓS, A KÖLTŐ.[1]
Ernst Lajos úr gyűjteményéből.

I. AZ «ADRIAI TENGER SYRENÁJA»
horvát fordításának czímlapja után rajzolta Cserna Károly.[2]

Jegyzetek

- 1. Zrínyi Miklós a költő arczképe. Egykorú párisi rézmetszetről, mely Ernst Lajos úr gyűjteményében őriztetik. A kép aláírása:
  Nicolas Esdrin, comte de Serin Hongrois de nation, General des armées de l'Empereur en Hongrie contra les Turcs, petit fils d'un autre Nicolas comte de Serin qui en l'an 1566 soustint le siege de la forteresse de Zighet avec douze cent hommes pendant trente cinq iours contre une armée de plus de trois cent mil hommes commandée par l'Empereur Soliman en personne qui y mourut de depit ayant perdu plus de cent mil hommes en ce peu de temps, et le feu s'estant pris dans les magazins de la ville laquelle en fust toute bruslée le comte en sortit tres richement vestu auec enuiron cent hommes qui luy restoient, et apres auoir fait un massacre horrible des ennemis mourut glorieusement l'espée à la main pour la defence de la Chrestienté etc. [VISSZA]
- 2. Az Adriai Tengernek Syrenája czímlapja, továbbá a Zrínyiász XIV. énekének első és második lapja a zágrábi egyetem tulajdonában levő eredeti kézirat után készült.[VISSZA]