# In festo cvivscunque apostoli

### Ad notam Ved el ur Isten*

Menynek és földnek nemes teremtöie,
Atia ur Isten, lelkünknek öröme,
És mindeneknek kegyelmes Istene
És éltetöie,
Dicsö fiadnak leg elsö születét,
Evángeliomnak elsö tanituanit,
Annya szent egyháznak nagy erös oszlopit,
És fundamentomit,
Kiket választodtal nágyob méltoságra,
Minden szenteknél nagyob hivátalra,
Becsülletesseb s föllyeb alápatra,
Öket szolgalatra,
Hogy ök üdvösséges tánacsok által,
Az te szent neved fáradsága altal,
Mind ez világon apostolid altal,
Sok munkáiok altál
Minden helyeken hogy ki teriestesség,
Minden szent igéd praedikaltatasség,
Sok bünös népnek hiven hirdetesség,
Nilván plántaltasség,
Tárcsad meg ügyek, kérünk felségedet,
Az igaz hitben gyarlo népeidet,
Apostolidnak az kik értelmeket
Követék hitöket.
Szent N: apostol, Istennek szolgaia,
Könyörög értünk boldog apostola,
Bunös népeknek kedves tánitoia,
És szent szolgaia,
Tánitasoddal annya szentegyhazát
Az ki taplalod, hogy az menyországod
Meg nyeried nékünk örök vigasságot,
Fénlö boldogságot.

21 vigék Kézirata: Pécsi-ék. 1674, 16b–17b. – Cím: IN FESTO CUIVSCUNQUE APOSTOLI. – Nótajelzés: Ad notam Ved el ur Isten. Ének az apostolok ünnepére. Az első és harmadik sora azonos a Mennynek és földnek nemes teremtője / És mindeneknek kegyelmes Istene kezdetű XVI. századi bűnbánati énekkel, amely először az 1560-i Huszár Gál-féle énekeskönyvben(Bib) A predicacio utan valo könörgesec között található; innen került át a későbbi protestáns nyomtatott énekeskönyvekbe. Megvan Kájoni János Cantionale catholicumában (1676, 547; 1719, 471), valamint több kéziratos és nyomtatott katolikus gyűjteményben (Mihál Farkas-k. 53b; Herschl Antal-ék. 27; Bozóki Mihály: Katólikus kar-béli kótás énekeskönyv. Vác 1797, 284). Kájoni nótajelzése is azonos a Pécsi-énekeskönyvével. A névtelen szerző az apostol-énekhez indításként tehát a protestáns ének első két sorát használta. Közelebbi forrása ismeretlen. Versforma: 11–11–11–5 (a–a–a–a). Dallama a nótajelzés alapján a saphicum carmen egy változata: Vö: RMDT I., 87/I–II. sz., 138. sz. és 141. sz.