# [SIralmunknak oka, lön minnyájunknak Eva…]*

### Nota: A' Keresztyénségben, etc.

SIralmunknak oka, lön minnyájunknak Eva.
Szent Dávid maradékja, Joákimnak édes leánya,
Bóldog szép Szüz Maria, lön vigasztalásunkra.
Meg-szereté ingyen, Szüz Mariát az Isten,
azért nagy követségben, fö Angyalát el-küldé menten:
hogy köszöntse nagy szépen, mert Isten Annya lészen.
Angyal hogy el-juta, Galilea Országba,
Názáret Városába, ott bé-méne a' Szüz házába,
nagy becsülettel monda: Idvez-légy Szüz MARIA.
Ur vagyon te veled, malasztal tellyes méhed.
Retten a' Szüz hogy hallya, de az Angyal szépen biztattya,
ne fély mert Isten Fia, lészen méhed lakója.
Nevezd Ur JESUSNAK, Világ szabadétónak,
mert Isten, mint Fiának, néki adgya székit Dávidnak:
Vége nem lesz öröcké az ö Királyságának.
MARIA nagy szépen, Angyalt kérdi, mint lészen?
Mond Gábriel e'képpen: Mert Istennél nincs lehetetlen:
Bé-tölt Szent Lélek éppen, Ur JESUS szál méhedben.
Vén Ersébet Aszszony, hogy férfiat hordozzon,
most jár hatod hólnapon. MARIA mond alázatoson:
Im az Ur szólgálója, légyen mint ö akarja.
Mihelyt Szüz MARIA, Angyalnak választ ada,
mindgyárt az Isten Fia, tisztaságos méhében szálla.
Aldott légy Isten Fia, és Szent Anyád MARIA.
Dicsértessél Isten, ki szent Anyád méhében,
mint szép virágos kertben, emberekért mulatz kedvesen:
Atya, Fiú, Szent Lélek, most és öröcké. Amen.

Nyomtatott kiadása: Kájoni János: Cantionale catholicum. Csík 1676, 8. – Cím: MAS. – Nótajelzés: Nota: A' Keresztyénségben, etc. – Megvan a második kiadásban is (1719, 12). Szövege megtalálható a következő XVIII. századi gyűjteményekben: Illyés András: Régi es uy Enekek, es isteni dicsiretek (Nagyszombat 1703, 1), Vöcsey János-ék. (1752, 160). Adventi ének az angyali üdvözletről, az azonos kezdősorral kéziratos forrásokból ismert változatnak ([Siralmunknak oka lön mennyajunknak Eva…] c.) Kájoni János által lerövidített, tartalmilag tömörebb és formailag csiszoltabb változata. Az átalakítás eredményeként a kéziratos változat párbeszédes jellege jórészt eltűnt. Versforma: 13–16–14 (a–a–a); a sorok osztása 6/7–7/9–7/7, belső rímmel. Dallama: RMDT I., 2/II. sz.