Kájoni János

# Adventre-valo Patrem*

Organo
|  | HIszek egy Atya Istenben,
|  | Meny, és Föld Teremtöjében,
|  | minden állatoknak Szent rendelöjében,
|  | ki örökké él a Királyi nagy Felségben.
|  | Hiszek áldott JESUS Christusban,
|  | mint mi-nékünk kegyelmes Urunkban,
|  | Istennek egyetlen-egy Szent Fiában.
|  | Kit az Atya Isten szült, hogy mi-nékünk,
|  | lenne mindenben mentségünk.
|  | Igaz Szent Istent küldött-le érettünk:
|  | hogy Menyországra lenne fényességünk.

CHORUS
|  | Származott Atya Istentöl,
|  | természetben véle egy vólt mind öröktöl,
|  | ö-általa mindenek löttek jó kedvéböl.

ORGANO
|  | Ki mi-értünk nyavalyás emberek-ért,
|  | és a' mi idvességünk-ért,
|  | le-szálla hozzánk a' magas Menyégböl,
|  | és meg-testesüle Szent Lélek Istentöl.

CHORUS
|  | Szüz MARIA-tól Szent testet fel-vön,
|  | a' midön valóságos hogy ember lön:
|  | és büneink-ért akkor eleget tön.

ORGANO
|  | Vallom mindenkor a' Keresztséget
|  | mellyel büneinknek kegyelmet készítet.
|  | Es várom az hóltaknak elevenségeket.
|  | Es a' jövendö bóldog életet.

Nyomtatott kiadása: Alapszöveg: Kájoni János: Cantionale catholicum. Csík 1676, 516.–Cím: ADVENTRE-VALO PATREM. – Azonos szöveggel: Pálffi Márton-ék. 1676 előtt, lb. Szövege megtalálható még Kájoni második kiadásában (1719, 436). Credo-parafrázis adventre. – A mise-liturgiában a vasárnapokon és a fő ünnepeken előírt Niceai-Konstantinápolyi hitvallás ritmikus-rímes prózába foglalt fordítása. Latin eredetije a IV. században keletkezett. Szövege, amelyet Kájoni is közölt (1676, 508), a Missale Romanum szerint a következő:
Credo in unum Deum.
Patrem omnipotentem,
| factorem caeli et terrae,
| visibilium omnium et invisibilium.
Et in unum Dominum Iesum Christum,
| Filium Dei unigenitum.
Et ex Patre natum ante omnia saecula.
Deum de Deo, lumen de lumine,
| Deum verum de Deo vero.
Genitum, non factum,
| consubstantialem Patri:
| per quem omnia facta sunt.
Qui propter nos homines
| et propter nostram salutem
| descendit de caelis.
Et incarnatus est de Spiritu Sancto
| ex Maria Virgine:
| Et homo factus est.
Crucifixus etiam pro nobis:
| sub Pontio Pilato passus,
| et sepultus est.
Et resurrexit tertia die,
| secundum Scripturas.
Et ascendit in caelum:
| sedet ad dexteram Patris.
Et iterum venturus est
| cum gloria iudicare vivos et mortuos:
| cuius regni non erit finis.
Et in Spiritum Sanctum,
| Dominum et vivificantem:
| qui ex Patre Filioque procedit.
Qui cum Patre et Filio
| simul adoratur et conglorificatur:
| qui locutus est per Prophetas.
Et unam sanctam catholicam et apostolicam
| Ecclesiam.
Confiteor unum baptisma
| in resurrectionem mortuorum.
Et vitam venturi saeculi. Amen.
A szöveg három fő részben a három isteni személyre vonatkozó hittani tanítást, a fő hitigazságokat foglalja könnyen megjegyezhető, felmondható formába. Kezdetben a keresztségi hitvallásként alkalmazták, a XI. század elején került bele a római miseliturgiába a tanító rész (lecke, evangélium, homilia) végére. (Vö. Jungmann I, 591–606.) Az első sort a pap mondta vagy énekelve intonálta, majd a Patrem-től a nép közösen folytatta. Innen a Kájoninál és más régi népénekes gyűjteményekben e darabok gyakori Patrem címe; a versek élén néha még a kezdő Credo (Hiszek) szó fordítása is elmarad. A nép nyelvén német nyelvterületen a XV. századtól már használatos volt (vö. Lipphardt, Walter: Johann Leisentrits Gesangbuch von 1567. Leipzig 1963, 111.). Magyar földön csak a XVII. században jöhetett szokásba. A Cantus catholici 1651-i kiadásában a latin Credo vagy fordítása még nem szerepelt; az 1675-i második kiadásban is csupán a függelékben található egyetlen verses parafrázis (vö. Credo in unum deum c.). Szőlősy Benedek először az 1655-i szlovák gyűjteményébe közölt, feltehetően cseh nyelvterületen már korábban használatos, énekelt hitvallásfordításokat. Nagyrészt ezek fordítása került bele a XVII. század végén a Turóci cantionale-ba (Credo natale., Credo quadragesimale., Credo paschale., Credo [Hiszünk egy Atya Istenben…]., Credo [Hiszünk mi egy Atya Istenben…]., 561. és 563. sz.). Ezen kívül kettő az 1674-i Pécsi énekeskönyvben ([Hiszünk mi az egy Istenben…]., Patrem [Hiszünk mi az egy Istenben…]. sz.) és négy a Cantus catholici 1674-i kiadásában (Karacsonra valo Patrem., Patrem [HIszünk mi az egy Istenben…]., Credo [HIszünk mi az egy Istenben…]. és Patrem [HIszünk egy igaz Istenben…]. sz.) található. Kájoni a Cantionale catholicum-ban a különféle ünnepekre a Patrem –et versben (Credo in unum Deum., Credo [HIszünk igaz Istenben…] c.), négyet pedig ritmusos-rímes prózában (Adventre valo Patrem., Kájoni János: Petsi patrem., Kájoni János: Cvnctipotens. és Kájoni János: Nagy patrem. sz.) közölt. Az utóbbi négyet a nép orgona kísérettel (ORGANO) és a karzatról a kántor (CHORUS) felelgetve gregorián dallamra énekelte. Ezeket Kájoni János saját szerzeményének vallja: „Ecce Kegyes Olvasó, ez a' Négy Patrem, a' kikkel itt mi közönségesen szoktunk élni: mellyek soha még eddig Magyar-nyelven nem vóltak: de, hogy a' Kösség inkább meg-értse, ezeket-is Magyarul forditottam. Azon igyekezetem pedig, hogy a' Rhythmusok formáját meg-tartsam: holott a' Deák PATREM nótáját, per omnia meg-tartottam; ugy, hogy a' ki a régi Deák PATREM Nótáit jól tudgya, Magyarul ezeket szintén el-mondhattya: mert abban semmit nem külömböztettem; Contentus lévén a' mi régi eleink szerzett szép Nótájával. Légy jó egésségben; s' élly vélle.” Az adventre való Patrem dallamát Kájoni orgonatabulatúrája nyomán közölte Domokos 1979, 910–2, 1266. 3 állatoknak – minden teremtett lénynek, létezőnek (NySz I, 76–7). 29 elevenségeket – életre kelésüket, feltámadásukat.