# De Sancto Georgio*

### Nota Az paradicsomnak

Az atya Istennek ártatlan egy fia,
Te kis iuháidnak ki vágy io paztora,
Öszvegyek, árvaknak kegyes taplaloia,
És az elesteknek nagy erös gyámola,
Kérünk azért, nehágy, kiraliok kiralia,
Gyárlo fiaydat, életnek zöld fáia,
Bünökben fekünni, szentek koronaia,
De sött légy kegyelmes, nyomorultak attya.
Te benned bizoknak mert igaz oltalma
Mindenkoron te vágy nékik io gyamola,
Az kesereteknek szép vigáztaloia,
És nagy szenvedésnek s' türésnek példaia.
Malasztodat adgyad, légyünk Isten félök,
Az igaz vallassal szüntelen vigyázok,
És az üdvösségre szörén igyekezök,
Lelkünkben minniaian czendessen élendök.
Kegyes attyank, mert ki miben talaltatik,
Ugyan abban, tudgyuk, hogy meg itéltetik,
Boldog, az ki ottan iobbra alitatik,
Christustól menyekben azért vitetetik.
Fussuk hátt minniaian egyerant az palyat,
Hárczolliuk igazán igasságnak hárczát,
Hogy mi el-vehessük az dicsö koronat,
Mellért szent vérével Christus az kerest fátt
Öntözvén kérlele érettünk ö szent attyat,
Mindenben hogy nékünk nyerie meg irgalmat,
Szegény bünösöknek mutassâ malasztyat,
És adgya-meg nékünk diczö boldogságat,
Miképpen szent Györgynek meg ada malasztiat,
És ki nyuita néki diczöséges káriat,
Hollot ö igazán meg futa â pályat,
'S meg hárczola bátran igasságnak hárczát.
Kappadocziából azért szent Györgi vala,
Az ki hád viselö nagy fö ember vala,
Poganyok hádaban hádakozik vala,
Akkoron ö magat igy viseli vala.
Birodalma alat az pogany császárnak,
Az kegyetlen irigy Dioklecianusnak
Midön nagy inségben hivey urunknak
Szüntelenül tüle hogy kinoztátanak,
Es nyomoruságban minniaian valanak,
Mivel mi urunknak szólgay volnanak,
Az igáz szent hitért nyomorgatatnanak,
Ártatlanul tülök szániargatatnanak,
Oly nagy inségeket ezek szenvedének,
Czák egy holnap alatt hivei Istennek
Tizen hét ezeren ök meg öletének,
Christus szerelméirt hálalra menének.
Sulyos volta miat némellyek az kinnak
El-hágyvan szegéniek hitét az Christusnak,
Söt végtére visszâ azért fordulanak
Rut imadásokra pogany bálvanyoknak.
Szent Györgyött az Isten ottan fell inditvan,
Vitézlö ruháit tüle mind el-hányvan,
Kereszténi modon mágat fel ruházvan,
Poganyok Istenét ördögöknek válvan
Kereszt vitézével bálvant ott el-ronta,
Az Ur az egeket mert bizony alkuta,
Ki az bünösöket kereszt fán meg valta,
Szent attyanak menybe öket be mutata.
Pokolbéli dühos és alnok sárkánnyak,
Nagy mérges fulankit irigy pokanyoknak
Hátalmat el-ronta pogany császároknak,
Undok tiszteletit hámis bálvanyoknak,
Mellyekkel iegyezet az élö Istennek,
Annya szent egyházát élet kutfeiének,
Seregét és népét mi idvözétönknek
Akárak rontanni édes mesterünknek.
Hiv vitéze vala szent György az Christusnak,
Mert félelem nelkül lenni mi urunknak,
Valvan ö az Christust Istennek fiának,
Szent és diczöséges menyei kiralynak.
Kinek alhátatos oly lélek adaték,
Dioclecianusnak tüle itélteték,
Hátalma semminek hólot mert tártaték,
Menyekben Istentöl ö bátoritaték.
Végre házás társat Dioclecianusnak
Bálvany imadastul ottan pogányoknak
Szent György meg téréte hitére Christusnak,
Mellért martiroma lön az mi urunknak.
Ezeknek utana hogy vévé eszében,
Semminémö dolga nem viteték végbe,
Dioclecianus szent Györgynek mérgében
Ott feiét viteté nagy irigységében.
Ki ez mai napon szölö vinczelérnek
Böséges szüretet az atya Istennek
Szerze ezen képpen édes mesterünknek,
És meg ada lelkét mi üdvözétönknek.
Istennek szent lelke s boldog engedelme
Szegéllyen mar minket ö diczö kegyelme,
Vigaztallion azért Istennek öröme,
És meg boldogiczon szentséges érdelme,
Hogy ez élet utan az boldog örömben
Szent Györgyel lehessünk fénlö diczöségben,
Örökké aldhassunk Istent az menyekben,
Minden martirokkal szentek seregében.
Kiért mind örökké diczöség Istennek
Légyen attya, fiu, szent lélek Istennek,
Alattyaban egynek kit szentek dicsirnek,
És irgalmas legyen minden bünösöknek.

12 nagy <tü> 98 Légyen <mind örökke> Kézirata: Pécsi-ék. 1674, 2a–5b. – Cím: DE SANCTO GEORGIO. – Nótajelzés: AD NOTAM az igaz hitben [Téves, későbbi kézzel:] Nota az Paradicsomnak. Tanító ének Szent György vértanú tiszteletére. Kappadókiából származott és Kisázsiában a római hadsereg tisztje volt. Diocletiánus császár (284–305) idején sok társával együtt hitéért megkínozták, majd 303-ban Lyddában lefejezték. Életének története a római martyrológiumból és a IV–V. századi vértanú-aktákból ismert; ezekhez az évszázadok során sok legendás elem tapadt. Ezért történeti hitelességét is egy időben kétségbe vonták, ami a hagyomány folytonossága alapján túlzottnak bizonyult és a római egyház ünneprendjében ma is megmaradt. Lásd LexChrIkon 6, 432–41; Bálint 1977, I, 293–314. A históriás epikus hangvételű énekben különböző szerkesztési rétegek figyelhetők meg. A hét strófás bevezetésben az 1–12. sor könyörgés a Jézus nevéről szóló litánia invokációiból. Ez a litánia magyarul először Pázmány Péter 1606-ban Grazban kiadott Imádságoskönyvében jelent meg, majd a XVII. század folyamán minden jelentősebb gyűjteményben megtalálható. Ezt követi a 13–28. sorban elmélkedés a kereszten szenvedő Jézusról, aki vérének ontásával az örök élet kegyelmét szerezte meg az embereknek. Ezután a 29–88. sorban következik az ének fő része, Szent György példája, aki Krisztust követte a szenvedésben. Végül a 89–100. sor buzdítás Szent György követésére. Versforma: 12–12–12–12 (a–a–a–a). Dallama a javított nótajelzés alapján: RMDT I., 15/II. sz. – Az ének első, téves nótajelzése Az igaz hitben végig megmaradjunk kezdetű apostolénekre utal, amelynek formája: 11–11–11–6 (vö. RMKT XVII./7, 83. sz.); lehetséges, hogy ez a téves utalás a [Szent Adalbertről, ápr. 23.] c. alatt közölt, elején csonka Szent Adalbert-énekre vonatkozik. 1 ártatlan egy fia – Litánia: Jézus élő Isten Fia. 2 iuháidnak ki vágy io paztora – Litánia: Juhaidnak jó pásztora. 3 Öszvegyek, árvaknak kegyes taplaloia – Litánia: Árvák és özvegyek táplálója. 4 És az elesteknek nagy erös gyámola – Litánia: Elesteknek gyámola. 5 királiok királia – Litánia: Uraknak ura, királyok királya. 6 életnek zöld fáia – Litánia: Életnek zöld fája. 7 szentek koronaia – Litánia: Minden szenteknek koronája. 8 légy kegyelmes, nyomorultak attya – Litánia: Szegényeknek kegyelmes atyja…Nyomorultak kincses ládája. 9–10 Te benned bizoknak mert igaz oltalma Mindenkoron te vágy nékik io gyamola – Litánia: Gyámoltalanoknak oltalma…Benned bízóknak igaz gyámola. 11 Az kesereteknek szép vigáztaloia – Litánia: Keseredteknek öröme. 12 És nagy szenvedésnek s' türésnek példaia – Litánia: Nagy tűrés szenvedésnek példája. 15 szörén – serény. 18 itéltetik – Krisztus a feltámadás után az utolsó ítéletkor az igazakat a jobbjára állítja (Mt 25, 34); a versszerző egyben utal az ünnep szentleckéjének egy mondatára is: Az-okáért mindeneket el-szenvedek a' választottakért, hogy ők-is el-vegyék az üdvösséget, melly a' Kristus Jésus-által vagyon a' mennyei dicsőséggel (2 Tim 2, 10). 21–23: meg futa a pályat – utalás Szent Pál apostol Timoteusnak írt második levelére, amelyből a napi szentleckét olvasták (2 Tim 2, 8–10). Ennek a szakasznak közvetlen folytatása a vértanúság jutalmát így írja körül: Jó harczot harczoltam, a' futást el-végeztem, a' hitet meg-tartottam. Végezetre el-tétetett nékem az igasságnak koronája (2 Tim 4, 7–8). 25 Öntözvén – a mondat eleje az előző versszakban, a 24. sorban van. 85–88 Ki ez mai napon szölö viczelérnek – Utalás a nap miséjében olvasott evangéliumi szakaszra (Jn 15, 1–7): En vagyok az igaz szőlö-tő; és az én Atyám a' szőlö-míves.