## NAGYBÖJTRE VALÓ ÉNEKEK

A nagyböjt a húsvétra való előkészület, a bűnbánat és a megtérés ideje. Eredete az apostoli időkre és a patrisztikus hagyományra vezethető vissza. Liturgikus rendjét a gazdag népi hagyományt őrző Nagy böjtre való énekek (Cantus quadragesimales) is hűen követik. Ezt a XVII. században a tridenti zsinat által kibocsátott szerkönyvek, elsősorban a Missale Romanum legújabb időkig érvényes előírásai és szövegei határozták meg.

A távolabbi előkészület a húsvét ünnepe előtti kilenctől hetedik vasárnappal kezdődött. Ezeket nevezték Hetvened (Septuagesima), Hatvanad (Sexagesima) és Ötvened (Quinquagesima) vasárnapnak. Az elnevezés eredetileg háromszor tíz napot, a negyven napos böjtöt megelőző harminc napot jelölte, amely később három hétre rövidült. A távolabbi előkészületi idő végét az Ötvened, népiesen Húshagyó vagy Farsang vasárnap és a rákövetkező két farsangi nap jelzi.

Ezután következik a Hamvazószerda, amely a szigorú böjt kezdetét jelenti Jézus negyven napos (Quadragesima) pusztai böjtölésének emlékére (Mt 4, 1–2). A szoros értelemben vett nagyböjt húsvét vasárnapig tart és magában foglalja a négy böjti vasárnapot és a szenvedés vasárnapját (Dominica passionis) követő hetet. Ennek végén a Virágvasárnap (Dominica in palmis) a húsvét előtti utolsó hetet (nagyhét, Hebdomada sancta) vezeti be, amikor az Egyház Jézus szenvedésére és halálára emlékezik. A húsvétot közvetlen megelőző három nap (Sacrum Triduum) a Nagycsütörtök, a Nagypéntek és a Nagyszombat.

Irodalom: Mihályfi 1933, 130–152; Bálint 1973, 183–274.

A XVII. század első feléből származó nagyböjti énekek: RMKT XVII./7, 132., 134., 136. sz.

Az 1675-i kassai Cantus catholici szerkesztője a farsangi énekeket halotti énekként való alkalmazásra is ajánlotta. Ezek az énekek e kötetben az utolsó részben a halottas énekek között találhatók (felsorolásukat lásd De redemendo Deo c. ének jz.).

A névtelen fordító a liturgikus szöveget hűen és felelgetve előadható formában adta vissza.

Versforma: 8–8–8–8 (2–2–2–2).

Dallama: RMDT II., 62b/I. sz. –– Dallamának népi változatát közölte: Domokos 1979, 1260.