# Ave dulcis mater Christi*

### Nota: O gloriosa Domina, etc.

IDvez-légy Christus Szent Annya,
Kit bánat meg-szomoríta:
Hogy Simeon mondta vala,
Szent Fiad hogy menne kínra.
Emlékezzél e' bánatról,
Visely gondot vég-óránkról:
Nyerjed, Fiadnak kínnyáról,
Gondolkodgyunk haláláról.
Idvez-légy áldott Szent Anya,
Ki bánatos szivel vala:
Hogy IESUS-t már harmad-napra,
El-vesztvén keresi vala.
Adgyad hogy e' bánatod-ért,
Jussunk hozzád kegyelem-ért:
Altalad; hogy öt meg-lellyük,
Maradgyon-meg éppen lelkünk.
Idvez-légy Szüz édes Anya,
Ki bánatban könyvezsz vala:
Midön IESUS-t kötve, vonva,
Arczúl-verve látod vala.
Irgalmasságnak Szent Annya,
Emlékezzél e' bánatra:
s' Ördögnek csalárdságától,
Oltalmazz gonosságától.
Idvez-légy Szüz Isten Annya,
A' ki sirván nézed vala:
Hogy Szent Fiad Kereszt-fára,
Mint bél-poklost vonták vala.
Illy keserves bánatid-ért,
Es Szent Fiad halálá-ért:
Mikor el-jö végsö órám,
Légy jelen szerelmes Anyám.
Idvez-légy Szüz Christus Annya,
Ki keservesen sirsz vala:
Hogy Szent Fiad koporsóba,
Ertem halva fekszik vala.
En szegény bünös lelkemet,
Néked ajánlom, s' éltemet:
Nyavalyáján mindeneknek,
Légy jelen a' bünösöknek.

Nyomtatott kiadása: Kájoni János: Cantionale catholicum. Csík 1676, 355. – Cím: Ave dulcis Mater Christi. – Nótajelzés: Nota: O gloriosa Domina, etc. – Megvan a második kiadásban is (1719, 142). Előtte a latin eredeti. Ének Szűz Mária hét fájdalmáról, az Ave dulcis mater Christi kezdetű, franciaországi kéziratos hórás könyvekből ismert cantio szabad fordítása (Chevalier 1783; Corner, Georg David: Magnum promptuarium catholicae devotionis. Viennae Austriae 1635, 207: De septem doloribus B.V.M. rhytmi devoti ex Hortulo animae; Bäumker IV, 80/II.). A latin eredeti szövege Kájoni kiadásában a következő:
COMPASSIO BEATAE VIRGINIS MARIAE. Nota: Ave manus Dextra. (fol. 228.)
Ave dulcis mater Christi,
Quae dolebas corde tristi,
Te docente Simeone,
De dirae mortis mucrone.
Dulcis Virgo Virginum.
Ave dulcis mater Christi,
Quae in Aegyptum fugisti:
Ubi notis tu carebas,
Et dolore tabescebas.
Dulcis etc.
Ave dulcis mater Christi,
Quae dolebas corde tristi:
Natum requirens inclytum,
Tribus diebus perditum.
Dulcis etc.
Ave dulcis mater Christi,
Quae dolens et flens vidisti:
Caput, vinctum, dire caesum,
Plenum probris dulcem Jesum.
Dulcis etc.
Ave dulcis mater Christi,
Quae filio occurristi:
Humeris crucem ferenti,
Et sub illa corruenti.
Dulcis etc.
Ave dulcis mater Christi,
Quae dolens et flens vidisti:
Cruci nexum speciosum,
Jesum factum ut leprosum.
Dulcis etc.
Ave dulcis mater Christi,
Quae de cruce suscepisti:
Ulnis Jesum iam mortuum,
Piorum plena fletuum.
Dulcis etc.
Ob poenas quas susceperas,
Ista loca dum videras:
Da post haec transitoria,
Mihi locum in gloria.
Dulcis virgo virginum.
A hétfájdalmú Szűzről az Egyház két napon is megemlékezett: a Nagypénteket megelőző pénteken (fájdalmas péntek) és szeptember 15-én (Festum septem dolorum B.M.V.). A késő középkorban keletkezett kultusz a hét fájdalmat elszámlálja; ez részben az evangéliumok elbeszélésén alapszik: 1. Simeon megjövendöli szenvedését (Lk 2, 35). 2. Heródes elől Egyiptomba kell menekülnie (Mt 2, 13). 3. A tizenkétéves Jézus bánkódva keresi a templomban (Lk 2, 48). 4. Ott állott Jézus keresztje mellett (Jn 19, 25). Ezt egészíti ki az ősi hívő hagyomány és a jámbor képzelet táplálta számszimbolika nyomán még három „fájdalom”: 5. Találkozik a keresztjét hordozó Jézussal. 6. A halott Jézust leveszik a keresztről. 7. Halott fiát ölébe helyezik. Az ünnepről: LThK 7, 67–8; Mihályfi 7, 68; Mihályfi 1933, 157; Bálint 1977, 279–86. A magyar ének szerzője az eltérő versformájú latin mintáját szabadon fordította, és a versszakok számában is eltért. – A latin eredeti és egy másik fordítása megvan Kájoni János ma hozzáférhetetlen Latin–magyar versgyűjteményében (1677 k., 877); ott a magyar ének első két sora Papp Géza feljegyzése szerint a következő:
Jduez legy szüz Christus Annya
ki bus szivel szenuedz vala.
Versforma: 8–8–8–8 (a–a–a–a, a–a–b–b). Dallama: RMDT II., 75/I. sz. 3 Simeon – lásd [MA születék e' Világnak Idvezitöje…] c. 28. sor jz.