# De creatione mundi*

Emlekezzünk Istennek nagy hatalmasságaról
Ki semmiböl mindent teremte.
Elsö napon az Isten mennyet, földet teremte,
Szép világgal fel ekesite.
Másod napon az éget vizzel meg elegyité,
Csillagokkal fel ékesité.
Harmad napon à vizet széles földre ki osztá,
Füvel, fával szépen alkotá.
Negyed napon két lámpást magas égbe eméle,
Napnak, holdnak kiket nevezé.
Eötöd napon teremté vizben éllö állatokat,
Es az égi szép madarakat.
Hatod napon teremte földön levö allatokat,
Rendek szerént ö mind azokat.
Ugyan azon hatod nap földböl embert teremte,
Személyére kit ékesité.
Heted napon meg szünék minden teremtésétöl,
Meg nyúguvék rendelesétöl.
Igy teremte az Isten mind è széles világot,
Kiröl néki adgyunk hálákat.
Dicsirtessél ur Isten szent fiaddal egyetemben,
Mi urunkal Christussal. Amen.

7 K el-osztá 8 K Füvel, fával földet meg-raká. Kézirata és nyomtatott kiadása: Alapszöveg: Csíkcsobotfalvi kézirat. 1675 k., 61–2. – Cím: DE CREATIONE MUNDI. – Dallamát is közli. Kájoni János: Cantionale catholicum. Csík 1676, 109–10. – Cím: DE CREATIONE MUNDI. – Megvan még a második kiadásban is (1719, 84). Szövege megtalálható a következő XVIII. századi gyűjteményekben: [Szőlősy Benedek: ] Cantus catholici. (Nagyszombat 1703, 76; kiad. MIR 39, 97), Bocskor-kódex (1717–39, 111b–112b), Vépi ék. (1725–68, 99). Bibliai ének a teremtésről. Az ismeretlen szerző Mózes első könyvének elbeszélése nyomán (1 Móz 1, 1–31 és 2,1) a teremtéstörténetet foglalta versbe. Az ének valamennyi forrásban a vízkereszti énekek végén található. Ennek magyarázata az, hogy a hat vasárnapot magában foglaló vízkereszti időszak után a nagyböjt kezdetéig még három, böjtöt előkészítő vasárnap (hetvened, hatvanad, ötvened) volt hátra, és ebben az időszakban az Egyház a hivatalos papi imádságban, a zsolozsmában Mózes első könyvét olvastatta. A szent időknek ezt a Trienti zsinat által is megerősített középkori olvasmány-rendjét a XVII. századi ének is tükrözi. Versforma: 14–9 (a–a); az első sor 7/7 osztású. Dallama: RMDT II., 10. sz.