# XXV. apr: Szent Markròl*

### Nòtája, Egeknek fényes villámja

SZent Márk innepén, mindnyájan Szent Istent aldgyunk:
Búza szentelésnek napján, edgyüt járjunk:
Igy Iesustòl nagy jót várjunk.
Jesus Evangeliomát Szent Mark meg irta;
Igaz Hit fondamentomát, Ugy ki-atta;
sok társait ahoz szabta.
Eppen Szent Húsvétnek napján, Jesusért szenved;
Oltárnál meg-foggattatván, Jesust hirdet:
Szent Márk mindnyájunk mellèd vedd.
Dicsirtessèl Szent Háromság, Aldot Szentidben;
Aldassál Bòldog Szüz Virág, Szülöttedben.
Maradgyunk Istenben. Amen.

Nyomtatott kiadása: Cantus catholici. Kassa 1674, 508. – Cím: XXV. APR: Sz. MARKRÒL. – Nótajelzés: Nòtája, fol. 272. [Téves.] Szövege megvan még a következő XVIII. századi kéziratban: Magyar Cantionale (XVIII. sz. eleje, 152), Szoszna Demeter-ék. (1714–5, 400), Zirci-ék. (1751–66, 41b), Egervári-ék. (XVIII. sz. 2. fele, 217). Ének Szent Márk evangélistáról. – Márk a második, a legrövidebb evangélium szerzője, amelyet Szent Péter szóbeli tanítása nyomán a Rómában élő első keresztények kérésére írt. Alakját az újszövetségi könyvek megjegyzései és az apokrif hagyomány őrizte meg. Az ókeresztény hagyomány szerint Alexandriának volt első püspöke és ott a húsvéti ünnepi mise alatt az oltárnál szenvedett vértanúságot. Ünnepén ősi szokás a szántóföldekre vezetett búzaszentelő körmenet, amelyen a Mindenszentek litániáját éneklik és a jó termésért könyörögnek. E szokás a pogány római Robigalia-ünnep keresztény helyettesítését célozta az őskeresztény egyházban. Lásd LexChrIkon 7, 549–562; a hazai Szent Márk-napi szokásokról: Bálint 1977, I, 315–318. Versforma: 13–12–8 (a–a–a). Dallamát a kassai Cantus Catholici névtelen szerkesztője hibásan idézte; a feltüntetett helyen a Salve mundi salutare kezdetű latin cantio kottás változata található. E téves utalás a Magyar Cantionale nótajelzése nyomán javítható, amely az Áldj meg minket e mai nap kezdetű miseénekre utal. Ennek nótajelzése pedig az Egeknek fényes villámja kezdetű, Gyertyaszentelő ünnepére szóló, kottás Mária-ének (lásd Gyertya szentelö Bóldog Aszszony napjára c.) dallamához vezet (RMDT II., 285. sz.).