# Szent Matyas apostolrol*

### Nota: Hálá-adásunkban, etc.

DIcsösséges Isten, mindeneknek Ura,
Szegények, özvegyek, árvák táplálója:
Mindeneknek te vagy kegyes Meg-váltója,
Mi könyörgésünknek légy meg-halgatója.
Engedgyed Szent Atyánk benned örvendezzünk,
Mint kegyes Urunkat tégedet dicsirnünk:
Dicsöült Szentekkel Menybe bé-mehessünk,
Örök bóldogságot tölled hogy nyerhessünk.
Te jól tudod Uram mindeneknek szivét,
Hajtod akarattyát, vezérled elméjét:
Irgalmasságodból Szent Lelked erejét,
Nyújtod, s' bátorítod jóra tehetségét.
Hetven-két Tanitvány Christus seregébe,
Vala igaz Hitben, és szép eggyességbe:
Az élö Istennek ö nagy kegyelmébe,
Mint drága Olaj-fák, az jó Uj-törvénybe.
Kik-közzül Szent Mátyás el-ki-választaték,
Mivel gonosz Júdás Christustól távozék:
Az Apostolságra helyébe téteték,
Az tizen-kettödik szám fel-ékesedék.
Adgy nékünk-is Isten illy jó sorsot érnünk,
Hogy tellyes lehessen a' mi dicsösségünk:
Te jobb-kezed-felöl engedgyed lehessünk,
Mind földön, mind Menyben kegyelmedben lennünk.
Hogy Szent Lélek szálla az Apostolokra,
Fel-indúla nyelvek Isteni áldásra:
Hiva mindeneket penitentziára,
A' Christus Jesusnak drága igájára.
Onnét Szent Mátyás-is az Apostolságnak,
Hogy eleget-tenne nagy hivatallyának:
El-méne földére a' pogányságoknak,
Igéjét hirdeté a' Christus Jesusnak.
Melyben mikor sokat fáradt, s' múnkálkodott,
A' Christus nevé-ért szép piros vért ontott:
Keserves halállal örömest áldozott,
Ugy nyerte-el végre a' Mártyromságot.
Dicsirtessél Uram a' te Szenteidben,
Kiket dicsöitesz igen mindenekben:
Tengeren, a' Földön, és a' magas Menyben,
Aldassál Ur Isten mind örökké, Amen.

Nyomtatott kiadása: Kájoni János: Cantionale catholicum. Csík 1676, 436–7. – Cím: SZENT MATYAS APOSTOLROL. – Nótajelzés: Nota: Hálá-adásunkban, etc. – Szövege megvan még a második kiadásban is (1719, 369). Megtalálható még a következő XVIII. századi gyűjteményekben: Pécsi-ék. (1674, 132b–133b, 1710 utáni részben), Szoszna Demeter-ék. (1714–5, 416 var), Zirci-ék. (1751–66, 28a), Bozóki Mihály: Katólikus kar-béli kótás énekes könyv (Vác 1797, 237). Ének Szent Mátyás apostolról. A tíz strófás versezetben az 1–3. a bevezető általános könyörgés, a 4–9. elmondja Mátyás apostol történetét, végül a 10. versszak a záró doxológia. Az Apostolok cselekedetei elbeszélése szerint (1, 23–26) Mátyás apostolt az áruló karióti Júdás helyébe választották. Működésének és vértanúságának története a középkori legendás forrásokban található. Ünnepe: febr. 24. Lásd LexChrIkon 7, 602–7; Bálint 1977, I, 229–30. Az ének formája a XVI. századi históriás énekek és bibliai elbeszélések népszerű 4 x 12-es strófaképletét követi. Közvetlen forrása ismeretlen. Formájában és felépítésében azonban emlékeztet a magyarországi liturgikus gyakorlatban is ismert Andrea pie, sanctorum mitissime kezdetű apostol-himnuszra (Chevalier 1035; AH 51, 121; Mone III, 61–62). A XII. században keletkezett és igen elterjedt himnusz forrásai között az Analecta Hymnica szerkesztői két csehországi eredetűnek tartott és Pozsonyban használt XIV. századi kódexet is idéztek (Nr. 32. és Nr. 88.; mindkettő elveszett). A himnusznak ma ismert magyarországi forrásai a XV. század második feléből valók. Bekerült a középkor végi Breviarium Strigoniense–be (Venetiis 1480, fol 17 7a és későbbi kiadásokban) is. A latin himnuszban kilenc versszak egy-egy apostolról (András, Jakab, János, Fülöp, Bertalan, Tamás, Máté, Simon és Tádé, végül Mátyás) szól, a 10–12. versszak pedig személyes könyörgés bűnbocsánatért és közbenjárásért, végül a 13. strófa doxológia. A versszakok közül egy-egy apostol ünnepén csupán a megfelelő strófát énekelték és hozzá bevezetésnek és befejezésnek a 10–13. versszakokat. Ebből a Mátyás apostol énekével párhuzamba állítható részt idézzük:
[…]
Annue, Christe, saeculorum domine,
Nobis per horum tibi cara merita,
Ut qui te coram graviter deliquimus,
Horum solvamur gloriosis precibus.
Salva, redemptor tuum plasma nobile,
signatum sancto tui vultus lumine,
ne lacerari sinas fraude daemonum,
propter quos mortis exsolvisti pretium.
Dole captivos esse tuos famulos,
Absolve reos, compeditos erige,
Et quos cruore redemisti proprio,
Rex bone, tecum fac gaudere perpetim.
[…]
Matthia iuste duodeno solio
Residens sorte, nos a cunctis nexibus
Solve peccati, verae lucis gaudiis
Quo perfruamur tuis sanctis precibus.
[…]
Sit tibi, Iesu, benedicte domine,
Gloria, virtus, honor et imperium
Una cum patre sanctoque paraclito,
Cum quibus regnas Deus ante saecula.
A magyar ének szerzője ismerhette e latin himnuszt, annak alkalmazásával is tisztában lehetett. Feltűnő ugyanis, hogy Kájoni János latin–magyar versgyűjteménye (1677 körül, 517) is tartalmazza a latin szöveg másolatát. Kájoni bizonyára azzal a szándékkal jegyezte fel, hogy pontosabb fordítást, parafrázist készítsen belőle. Annyi valószínűnek látszik, hogy a Cantionale catholicum Mátyás-énekéhez az idézett himnusz mintául szolgálhatott, és az is feltehető, hogy ennek a magyar változatnak is Kájoni volt a szerzője. Versforma: 12–12–12–12 (a–a–a–a); a sorok 6/6 osztásúak. Dallama: RMDT I., 15/II. sz. A nótajelzés Sztárai Mihály Hálaadásunkban rólad emlékezünk kezdetű énekére (RMKT V, 107) utal, amely tiszta 12-es sorokból áll. 20 tizen-kettödik szám – az apostolok tizenkettes száma Mátyás apostol megválasztásával ismét teljes lett.