# Zsido nemzet ellen ualo panasza az Jstennek*

Hallyátok panaszát, mennyej szerelmes Szent Atyának,
A ki régenten kegyelmes kalaúza uala a Zsidóságnak.
És az ö Szent Fiának, a JESVSnak Christusnak.
A ki menyböl ala szallot, üduösségekért, pusztájára e uilágnak.
A kegyetlen, és hitetlen Zidó Nemzetre:
A ki néha hiuattatott Jsraël népe.
Mert nem uala hála-adó az ö e uilágra ualó jöueteleért.
Sem a kegyetlen ördögtül ualó meg-szabadjtásáért.
Az Jsten Fia, a Christus, igen uala alázatos szivü.
Ez a nép pedig, mindenben uala néki ellenkezö.
En Népem
Én adtam néked, Moyses szolgám altal, az én Törvényemet.
Te pedig azt meg-uetuén; Jnkab a maga találmányit köuetted.
Küldöztem hozzád Szent Lélekkel, meg tölt Profetajmat:
Te pedig kegyetlenül, mind meg-ölted azokat.
Végtére küldöttem hozzád az én eggyetlen egy Fiamot.
Te pedig uakmerö léuén, nem ismérted Vigasztaló Vradot.
En Népem
En tégedet ki hosztalak Egyjptomnak eröss fogságából.
Te pedig, az én neuemet, gyalaztad sokszor undokúl.
En fel-ékesétettelek kjrályi istappal.
Te pedig fejemet koronáztad töuéses koronáual.
En el-sillyesztettem éretted Faraót, minden seregéuel, a Veres tengerbe.
Te pedig engemet el-áruluán, meg maradtál keménységedbe.
Én le uertem elötted Kananeabeli kjrályokat;
Te pedig ejjel, és nappal, forralsz ellenem álnokságokat.
Én legeltelek a' pusztában gyönyörüséges Mannaual:
Te pedig itattál engemet, epés, és eczetes Myrrháual.
Én elötted mentem a pusztában tüzes Oszlopban.
Te pedig engemet uéuéd irigységedbe, okát nem tuduán.
En sanyargattam Éretted Egyptomot sok csapasokkal.
Te pedig fenyegetz engemet, keresztre ualó kárhosztatassal.
En épétettelek mint egy drágalatos Szölömöt.
Te pedig keserüué lél, s meg-uetéd az én jó téteményemet.
En tégedet fölötte igen szerettelek.
Vallyon honnan uagyon az, hogy tölled illy halaadatlanságot uészek?
Az én hajamot jrgalmatlanúl szaggattal.
És az én Orczamat torhajddal rútúl undokjtottál.
Fel-öltöztél engem gyalázatomra, Veres barsony ruha szinben
Vallyon mjert cselekedted az Vradon Jsteneden.
Fölötte nagy uolt az én hozzád ualó szeretetem.
Hogy azért igy gyalaz engem, honnan azt tölled érdemlettem?
Midön ki uitt engem Pilátus sanyarú allapatomba.
Es tetétöl fogua, talpik ualék meg ostorozua.
Es el akara engemet mint artatlant eresztenj.
Te pedig inkab kéuantad Lator Barrabast el bocsattatni.
Én tégedet itattalak a pusztában kösziklából ki fort gyönyörüséges uizzel.
Te pedig itattal engemet a kereszten függöt mérges eczettel.
Én tenéked akarok adni mennyej örökségemet,
Te pedig hamjs bizonságokkal uádólsz engemet.
En ki hoztalak Egyiptomnak eröss munkajából szabad életre.
Ti pedig uittetek engemet Pilatúshoz, mint latrot, kötözue.
Pilátus elejtekben adta az én artatlansagomot.
Ti pedig azt mondátok, hogy én gonosz téuö Ember uagyok.
Én tanitottam az Jstennek töruényét, a ti Templomotokban.
Ti pedig engemet ki üztetek onnan, reám köueket ragadozuán.
En hirdettem néktek akarattyát, az én mennyej Szent Attyamnak.
Ti pedig neueztetek engemet Ördöngösnek, és Samaritánusnak.
En Ördögököt üztem, az én Jsteni hatalmommal.
Tj pedig azt mondátok, hogy azt cselekeszem Belzebub hatalmáual.
En meg-adtam az uakon született Embernek szeme uilágát.
Ti pedig be tettétek elötte az Oskolát.
En fel-támasztottam, a meg hólt Lázárt Betániában.
Ti pedig meg akartátok ölni ötet, és engemet haragotokban.
A melly száj engemet, Virág Vasárnapon, Osanna kialtassal tisztelt, és urallott,
Vgyan azon száj e maj napon, feszitsd-fel, feszitsd-fel ellenem kialtott.
En uéres uerétékkel jmádkozuán érettetek jzadtam, a kertben.
Ti pedig halálomra szandékoztatok, a ti töruény teuö hellyetekben.
Ti tülletek reám küldetett szolgák engemet meg-fogának.
Az én kedues Tanituányjm pedig engemet el-hagyának.
En könyörgöttem bünejtekért, mennyej Szent Atyamhoz.
Ti pedig kötözue uittetek engemet Kajfashoz.
En tégedet uittelek téjel, és mézzel folyo igéretnek földére.
Te pedig uiszesz kj engemet az halalra, Kaluária hegyére.
Te sietz az én keresztemre ualó fel-feszétésemre.
En pedig sietek, a te hárhozattúl ualó mentségedre.
Te örülsz az én kjnnajmon, és gyalázatomon;
Én pedjg üduösségedért az én szent Attyam elott jmádkozom.
En mindenkor uóltam, az én népemnek szeretöje.
Ö pedig, most uiszen ki engem az halalra, kötözue.
A mely kezek uóltanak hozzád sok jó téteménnyel.
Te most azokat liggatod uas szegekkel.
Én ruháztalak artatlanságnak ruhájaual.
Te pedig az én ruhámért jadzol koczkáual.
Én két-felé nyitottam elötted Veres Tengernek uizét,
Te pedig fel nyitottat lánczáual óldalomnak bürét.
En nepem!
Oh ti minnyájan, a kik altal mentek az úton.
Szemléluén szánakodgyatok, az én keserues fajdalmimon.
Oh Emberj nemzet emlekezzél meg az én halálomrúl.
A kire mentem éretted, szabad akaratombúl.
Nem ualtottalak-meg aranyon, se draga köueken.
Hanem az én testemböl ki folyt, piros ueremen.
Azért siess hozzám, hogy nyerhess örök üduösséget.
Es jol meg-gondold meképpen hálálod meg ezt az én jó téteményemet.
Én ki nyitottam kezejmet az irgalmasságra.
Csak tejs bánatos sziuel néz, az én keserues halálomra.
O Jerusalem, ugy mint töllem meg-ualtot népem.
Ter meg hozzam, és bün bocsanatot, és üduösséget nyersz töllem.

Cím A ualo utólag beszúrva. A lap szélén: Vj Ének 16 az én szerelmes A szerelmes szó alá írva: eggyetlen 33 A mint szó t betűje d-ből javítva. 38 A rútúl utólag beszúrva. 39 ruha <köntösben> Az áthúzott szó fölött: szinben 62 az <Oskolatokot> Az áthúzott szó alatt: Oskolát. 73 Az és utólag beszúrva. 80 A ki utólag beszúrva. 84 A sor után: <En népem!> 87 A sor után: <Én ki hosztalak Egyjptombúl hatalmas kezejmmel.> 98 töllem <ualasztot> Kézirata: Turóci cantionale. XVII. sz. 2. fele, II, 111–3. – Dallamát is közli. – Kiad. Bartalus 1869, 149; Bogisich 1882, 42. A nagypénteki improperiumok szabad parafrázisa. Lásd Popule meus c. jz. A névtelen szerző az első személyben, Jézus nevében elhangzó panaszokat, szemrehányásokat az evangéliumi eseményekre vonatkozó utalásokkal toldotta meg. Formája 2–2 rímelő, szabálytalan szótagszámú sorból álló strófa. Az éneket a közösség számára is ismert és a kézirat másolója által is közölt gregorián dallamra énekelték. Vö. RMDT II., 121–2. 1. 11 Én népem – Popule meus; a fordító utal a szóló énekre válaszként a kórus vagy a nép által ismételt strófára. A teljes szöveget azonban nem közli. Ugyanezt teszi a 18. és a 97. sorban is. Feltehető, hogy ezt négy-öt strófánként ismételték, a szöveg azonban a másolatból kimaradt. 43 ki uitt – Jn 19, 4–5: Pilátus Jézust megostoroztatta és töviskoronával a fején, vörös palásban kivitte a nép elé. 55 Én tanitottam – Jn 18, 20: Én nyilván szólottam e' világnak: én mindenkor a' synagógában tanítottam, és a' templomban. 58 Ördöngősnek, és Samaritanusnak – Jn 8, 48: A zsidók mondták Jézusnak: Nem-de jó mongyuk-e mí, hogy Samaritánus vagy te, és ördögöd vagyon? – Szamaritánus = idegen, hitetlen, pogány. 60 Belzebub – a démonok fejedelme; vö. Mk 3, 22. 61–2 az uakon született Embernek – utalás Szent János evangéliumának 9. fejezetére. A meggyógyított vak embert a farizeusok kizárták a zsinagógából: be tettétek előtte az oskolát. Vö. Jn 9, 34: Mindenestől bűnökben születtél, és te tanítasz-e minket? És ki-veték őtet.