197 A Bethlen fölsorolta filozófiai irányzatok a rövid utalás alapján nem azonosíthatók pontosan. Így a philosophia naturalis, természetfilozófia elnevezésen valószínűleg nem Thomas Hobbes angol filozófus materialista természetfilozófiáját kell értenünk – ezt Bethlen vagy nem, vagy csak futólag ismerhette –, hanem sokkal inkább az antik filozófiának azokat az irányzatait, melyek a természet és az ember problémáival, nem pedig metafizikai kérdésekkel foglalkoznak. A naturalia non sunt turpia (a természetes nem rút) mondás eredete a cinikusok iskolájára vezethető vissza. A peripatetikusok elnevezés Arisztotelészt és követőit foglalja egybe; a nihil est in intellectu, quod non prius fuerit in sensu (semmi sincsen elménkben, ami ne lett volna előbb érzékeinkben) mondás a sztoikus filozófusoktól származik. A neoterica philosophia elnevezésen valószínűleg általában az újító, modern racionalista szellemű filozófiát érti Bethlen. A racionális filozófia a descartes-i tanítás, racionalista metafizika: talán célzás Arnold Geulinx (1625–1669) leuweni, majd leydeni professzor elméletére. Metafizika címen megjelent művében kijelenti, hogy test és lélek között semmiféle kölcsönhatás nincsen, s a test és lélek látszólagos együttműködését esetenként érvényesülő isteni beavatkozás eredményének tartja. Moralis filozófiá-n végül a teológia erkölcstani fejtegetéseit kell értenünk, melyek a test és lélek együttműködésének problémáját nem vetik föl, éppúgy, mint az igazságszolgáltatás, a bűnök földi büntetését szabályozó jogtudomány sem.