### 30*

# Leiningen-Westerburg Károly+ levele Rohonczy Lipótnak+

Édes jó Poldi!

Sejtelmem nem csalt meg, komoly, borzasztóan komoly a helyzetem. Egy óra múlva kiszenvedek. Mostanáig azt reméltem, hogy még egyszer láthatlak, sajnos nem lehetséges. – Élj hát boldogan, drága jó barátom, ha egy haldokló imáját meghallgatják, nemsokára boldogan fogsz időzni családod körében, bár a rám való emlékezés egy kissé el fogja homályosítani egeteket. – Megáldalak téged, feleségedet és gyermekeidet, és könyörgök Istenhez, hogy adjon erőt nekem az utolsó órában. – Add át minden régi jó barátomnak utolsó fájdalmas üdvözletemet. Georgnak+ írtam és Lizának is küldtem levelet. – Ó, nagy Isten, oltalmazd szegény feleségemet.

Most még egy földi dologról. – Liza+ mostanáig nem kapta meg Westphalentől+ a négyszázötven forintot, és Gyula sem küldte még el neki a nála letétbe helyezett pénzt. – Mihelyt tudod, add el a két lovamat, amely Tisza+ úrnál van. A vételárból fizess négyszáz forintot pengő pénzben Damjanich+ özvegyének, a többit add Lizának. – Írj mindjárt Claire-nek, talán elmehet Pozsonyba, és segítségére lehet szegény Lizának nehéz bánatában, a testvéri könny számára a lehető legnagyobb vigasz. Éppen most szenvedtek ki négyen közülünk, még visszhangzanak a lövések szívemben*. Most ránk kerül a sor, még egyszer Isten veled, egy jobb világban viszontlátjuk egymást. – Isten áldjon meg mindnyájatokat, derék bajtársaim. Isten veletek, Isten veletek.

Károlyod